Справа № 9901/3/17
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

22.12.2017 Київ П/9901/3/17 9901/3/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Желтобрюх І.Л., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Президента України, Верховної Ради України, Голови Верховної Ради України Парубія Андрія Володимировича про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

15 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду як до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Президента України, Верховної Ради України, Голови Верховної Ради України, в якому просить:

- визнати Закон України від 06.12.2017 року № 7342-1 «Про внесення змін до Закону України (Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комінальних послуг» незаконним повністю;

- визнати дії Голови Верховної Ради України Парубія Андрія Володимировича та Президента України Порошенка Петра Олексійовича щодо підписання ними Закону України від 06.12.2017 року № 7342-1 (Про внесення змін до Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комінальних послуг» з порушенням положення статей 4, 28 Цивільного кодексу України, застосовуючи при його підписанні скорочену абревіатуру свого імені без зазначення «по батькові» протиправними;

- визнати дії Президента України Порошенка Петра Олексійовича щодо прийняття ним Указів від 27.08.2014 року № 694/2014 і від 10.09.2014 року № 715/2014 з порушенням положення статей 4, 28 Цивільного кодексу України, застосовуючи при їх підписанні скорочену абревіатуру свого імені без зазначення «по батькові», та з перевищенням своїх владних повноважень, встановлених статтею 106 Конституції України протиправними;

- зобов'язати Верховну Раду України, Голову Верховної Ради України Парубія Андрія Володимировича та Президента України Порошенко Петра Олексійовича при прийняті нормативно-правових актів неухильно додержуватися Конституції України та не посягати на права і свободи інших людей лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15.12.2017 набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів (Розділи 1-3)» від 03.10.2017 №2147-VIII.

За приписами частини третьої статті третьої КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, тобто, в даному випадку, - в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано її з дотриманням правил підсудності.

Вирішуючи питання щодо підсудності Верховному Суду позовних вимог в частині визнання незаконним Закону України від 06.12.2017 року № 7342-1 «Про внесення змін до Закону України (Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комінальних послуг», суд виходить з наступнеого.

За приписами пунктів першого та другого статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник в зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 1 частини 2 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України.

У відповідності до частини 1 статті 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

Статтею 150 Конституції України визначено повноваження Конституційного Суду України, до яких, зокрема, належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів та інших правових актів Верховної Ради України.

Згідно частини 1 статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 №2136-VIII до повноважень Суду належить, зокрема, вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів України та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що невідповідність Конституції України актів Верховної Ради України може бути підставою для прийняття Конституційним Судом України рішення щодо їх неконституційності, що свідчить про неможливість розгляду таких справ у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, Верховна Рада України при розгляді та прийнятті законів не виконує владних управлінських функцій, а реалізовує свої повноваження щодо законотворчої діяльності, що дає підстави дійти висновку про те, що юрисдикція адміністративних судів, зокрема, Верховного Суду як суду першої інстанції, не поширюється на спори про визнання незаконними законів.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Глава 2 КАС України визначає правила віднесення справ до адміністративної юрисдикції. Дана глава КАС України також розмежовує предметну, інстанційну юрисдикцію та територіальну підсудність різних адміністративних судів.

Згідно з частиною 4 статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Зазначений перелік справ, які підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Частиною першою статті 20 КАС України визначено перелік адміністративних справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним.

Решта публічно-правових підсудні Окружним адміністративним судам.

Відтак, з числа заявлених Верховному Суду як суду першої інстанції, з урахуванням вимог дотримання інстанційної та виключної підсудності, визначених статтями 22, 27 та 266 КАС України, підсудні лише позовні вимоги, що звернені до Президента України та Верховної Ради України.

Вимоги до Голови Верховної Ради України Парубія Андрія Володимировича про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії підсудні Окружному адміністративному суду м. Києва як суду першої інстанції, а не Верховному Суду.

Відповідно до частини 1 статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

В свою чергу, частиною 5 статті 172 КАС України не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку щодо неможливості об'єднання позивачами в одне провадження позовних вимог, які належить розглядати за правилами різної підсудності.

Роз'єднання позовних вимог з їх подальшим розглядом адміністративним судом за таких обставин є неможливим.

Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено можливості розгляду Верховним Судом як судом першої інстанції справ, в яких об'єднано позовні вимоги, які належить розглядати за правилами різної юрисдикції.

Більше того, відповідно до частини 1 статті 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25 - 28 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, позивач порушив правила об'єднання позовних вимог в одній позовній заяві.

Згідно з пунктом 6 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу). В даному випадку підстави для застосування статті 172 КАС України відсутні.

За наведених обставин, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 22, 160, 161, 169, 248, 266 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до Президента України, Верховної Ради України, Голови Верховної Ради України Парубія Андрія Володимировича про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, разом з доданими до неї документами повернути позивачу.

Роз'яснити ОСОБА_2, що вирішення питання про невідповідність Конституції України актів Верховної Ради України віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Роз'яснити ОСОБА_2, що позовні вимоги до Голови Верховної Ради України Парубія Андрія Володимировича про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії підсудні Окружному адміністративному суду м. Києва.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному частиною 5 статті 266 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки, визначеному статтями 23, 292, 294 та 295 КАС України.

Суддя І.Л. Желтобрюх