Справа № 310/8863/17
Суддя: Крамаренко А. І.
Дата ухвалення: 2017-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/8863/17
РІШЕННЯ

Іменем України

28 грудня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.,

при секретарі - Корнієнко Н.І.,

за участі: представника відповідача - Закройщика В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Бердянського об'єднаного управління ПФУ в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії, мотивуючи свої вимоги наступним.

Позивач з 2002 року отримує пенсію за віком, та з 12 вересня 2016 року перебувала на обліку в Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області як внутрішньо переміщена особа, зареєструвавши місце свого перебування у АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки УПСЗН № 1017 від 31.05.2017 позивачем було надано заяву про відмову від статусу внутрішньо переміщеної особи.

З квітня 2017 року ОСОБА_2 перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком на підставі поданої заяви про запит пенсійної справи за новим місцем проживання. В серпні без будь-яких пояснень відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу. Листом від 30.11.2017 року № 455/М-4 відповідачем було роз'яснено, що ОСОБА_2 для відновлення пенсії необхідно надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у наданні такої довідки. Позивач вважає такі дії протиправними, тому просив визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати УПФУ поновити виплату їй пенсії.

Позивач в судове засідання не з'явилася, у позовній заяві просить розглянути справу без її участі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що виплату пенсії позивачу було призупинено в зв'язку із тим, що нею не надано рішення УПСН про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи. Просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради за довіреністю ОСОБА_3, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_2 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та перебуває на обліку в Бердянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Запорізької області на підставі поданої заяви про взяття на облік за новим місцем проживання. Пенсія виплачується на підставі електронної пенсійної справи, так як паперова пенсійна справа знаходиться на території, яка на даний час не підконтрольна українській владі та отримати її немає можливості, в зв'язку з проведенням антитерористичних операцій.

Відповідно довідки УПСЗН БМР від 31.0.2017 року № 1017, ОСОБА_2 відмовилася від статусу внутрішньо переміщеної особи, як такий що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

У зв'язку з чим ОСОБА_2 було поставлено на облік у Бердянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Запорізької області.

Відповідно до положень ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до Законів України (ст. 8 Конституції України).

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії (ст. 8 Конституції).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За висновками, наведеними в рішенні Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року у справі № 1-32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (ст.ст. 1, 3 Конституції України).

До конституційного права на соціальний захист враховується і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, що були заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення ст. 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не можуть бути обмежені за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Отже, зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме - отримання пенсії.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Таким чином, суд вважає, що після зміни місця свого фактичного проживання на адресу: АДРЕСА_2 статус позивача як переміщеної особи припинився і вона набула право на отримання пенсії за таким місцем проживання відповідно до ст.ст. 46, 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яке їй гарантовано Конституцією та законодавством України.

Згідно листа від 30 листопада 2017 року № 455/М-4 відповідачем було роз'яснено, що ОСОБА_2 для відновлення пенсії необхідно надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у наданні такої довідки.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ст. 47 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 цього Закону.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення та лише з підстав, визначених ст. 49 вказаного Закону.

В порушенням наведених приписів ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідачем рішення щодо припинення виплати пенсії позивачу не приймалося.

Заперечення відповідача щодо статусу позивача суд вважає необґрунтованими з огляду на довідку № 1017 від 31.05.2017 та виклад фактичних обставин у позовній заяві ОСОБА_2 з яких вбачається, що позивач відмовилася від статусу та не бажає бути внутрішньо переміщеною особою, а просить поновити їй отримання пенсії за віком, виплата якої їй гарантована Конституцією України, іншими нормативно-правовими актами України та рішеннями Європейського суду з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на викладене, суд прийшов до переконання що, дії відповідача щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 є протиправними.

Позовні вимоги про зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії позивачу з 01 серпня 2017 року також підлягають задоволенню, оскільки є похідними від задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 72-76, 242-246, 295, 371 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправними дії Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення з 1 серпня 2017 року виплати пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Зобов'язати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, виплату пенсії з 1 серпня 2017 року.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду - 03.01.2018 р.

Суддя А.І. Крамаренко