Справа № 826/1510/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 грудня 2017 року № 826/1510/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.01.2017 №000061306 та №000081306.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки щодо заниження податкових зобов'язань за податком на доходи фізичних осіб є необґрунтованими, оскільки, як стверджує позивач, у 2015 році між ним і ПУАТ «Фідобанк» будь-яких грошових та інших зобов'язань не існувало, будь-яких правочинів, у тому числі і договорів про припинення зобов'язання передачею відступного, будь-яких операцій з рухомим майном він з вказаним банком не проводив, доходів не отримував, у зв'язку з чим не було підстав для включення до декларації за 2015 рік доходів, отриманих від операції з рухомим майном, як наслідок сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що встановлені при перевірці позивача порушення належним чином зафіксовані в акті перевірки, а оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті на цілком законних підставах та відповідають чинному законодавству, у зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні, призначеному на 15.06.2017, судом на підставі положень частини 6 статті 128 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, пп. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питання повноти та своєчасності сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та військового збору за 2015 рік з доходів, отриманих від операцій з рухомим майном, за результатами якої складено акт від 25.11.2016 №1686/17-01/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, пп. 164.2.4 п. 164.2 ст. 164, п. 167.2 ст. 167, п. 173.4, п. 173.8 ст. 173, ст. 176, ст. 177, ст. 179 Податкового кодексу України не було подано декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, не задекларовано дохід від операцій з рухомим майном на доходи фізичних осіб в сумі 203 000,00 грн., а також в порушення ст.ст. 163, 168, 171 і 176 Податкового кодексу України не визначені до сплати до бюджету податкові зобов'язання з військового збору за 2015 рік в сумі 60 900,00 грн. з отриманого доходу в результаті операцій з рухомим майном в сумі 4 060 000,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 05.01.2017:

№000061306, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб на загальну суму 253 920,00 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням - 203 000,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 50 920,00 грн.

№ 000081306, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на загальну суму 76 152,00 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням - 60 900,00 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями - 15 255,00 грн.

Вважаючи, що вказані податкові повідомлення-рішення є такими, що прийняті з порушенням норм податкового законодавства, у зв'язку з чим звернувся за захистом порушених своїх прав з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Пунктом 23.1 статті 23 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об'єкта оподаткування. База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об'єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов'язання.

Згідно пункту 23.2 статті 23 Податкового кодексу України, база оподаткування і порядок її визначення встановлюються цим Кодексом для кожного податку окремо.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Приписами підпункту 164.2.4 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями статей 172-173 цього Кодексу.

У відповідності до пунктів 173.1, 173.4 статті 173 Податкового кодексу України дохід платника податку від продажу (обміну) об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу.

Дохід від продажу (обміну) об'єкта рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче оціночної вартості цього об'єкта, визначеної згідно із законом.

Дохід від продажу (обміну) легкового автомобіля, мотоцикла, мопеда визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче середньоринкової вартості відповідного транспортного засобу або не нижче його оціночної вартості, визначеної згідно із законом (за вибором платника податку).

Під час проведення операцій з відчуження об'єктів рухомого майна в порядку, передбаченому цією статтею: нотаріус посвідчує відповідний договір купівлі-продажу (міни) об'єктів рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) за наявності документа про оцінку майна та документа про сплату до бюджету продавцем (сторонами договору міни) податку, обчисленого виходячи із ціни, зазначеної в договорі.

Між тим, згідно пункту 173.8 цієї статті для цілей цієї статті під продажем розуміється будь-який перехід права власності на об'єкти рухомого майна, крім їх успадкування та дарування.

Згідно пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України передбачено, що платники податку зобов'язані:

а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику;

б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку;

в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Як вбачається з акту перевірки, відповідачем, перевіряючи дотримання фізичною особою ОСОБА_1 вимог декларування, передбачених пп. 164.2.4 п. 164.2 ст. 164, п. 173.4, п. 173.8 ст. 173, ст. 176 Податкового кодексу України, встановлено, що не задекларовано дохід від операцій з рухомим майном у сумі 4 060 000,00 грн. та не сплачено до бюджету податку на доходи фізичних осіб.

Зокрема, посилається на те, що в ході перевірки отримано лист приватного нотаріуса ОСОБА_2 від 06.06.2016 №34/01-16, в якому останній повідомив, що ним було посвідчено договір від 27.02.2015 про припинення зобов'язання передачею відступного (рухомого майна вартістю 4 060 000,00 грн.). Сторонами вказаного договору виступали ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1

Також в акті зазначено, що ПУАТ «Фідобанк» на письмових запит від 26.09.2016 №28931/10/26-59-13-06 про надання інформації листом від 03.10.2016 №2-3-2-2/578-ПК-БТ, посилаючись на банківську таємницю, відмовив у наданні інформації.

Разом з тим, позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, стверджує, що у 2015 році між ним і ПУАТ «Фідобанк» будь-яких грошових та інших зобов'язань не існувало, будь-яких правочинів, у тому числі і договорів про припинення зобов'язання передачею відступного, будь-яких операцій з рухомим майном він з вказаним банком не проводив, доходів не отримував, у зв'язку з чим не було підстав для включення до декларації за 2015 рік доходів, отриманих від операції з рухомим майном, як наслідок сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

В підтвердження зазначеного надав копію листа ПУАТ «Фідобанк» від 07.02.2017 №1-4-1-5/235-VIK, в якому Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» зазначила, що двосторонніх договорів у письмовій формі, у тому числі, договір про припинення зобов'язання передачею відступного 27.02.2015 ПУАТ «Фідобанк» з ОСОБА_1 не укладало.

Відповідач стверджуючи протилежне жодних доказів в підтвердження своїх заперечень не надав та не довів того, що між позивачем та Банком дійсно були договірні операції з рухомим майном.

Слід зазначити, що основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

В той час як, в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем доходу, будь-яких грошових та інших зобов'язань від здійснення договірних відносин з ПУАТ «Фідобанк», який, в свою чергу, також заперечує про укладання з ОСОБА_1 будь-яких правочинів, в тому числі операцій з рухомим майном.

З аналізу наведених обставин справи, суд приходить до висновку про те, що висновок акту перевірки складений на непідтверджених доказах, без з'ясування всіх обставин справи та їх документального підтвердження.

Більш того, жодних доказів в підтвердження зазначеного до суду також не надано.

За таких обставин, суд вважає, що доводи податкового органу, які лягли в основу збільшення суми грошового зобов'язання за податком з доходів фізичних осіб, та як наслідок, нарахування військового збору позивачу є безпідставними.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню

Відповідно, беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивачів підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ними судові витрати.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 05.01.2017 №000061306 та №000081306.

Присудити на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 3300,75 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур