Справа № 822/3424/17
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3424/17
РІШЕННЯ

іменем України

26 грудня 2017 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

за участі:секретаря судового засідання Бачка А.М. представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Красилівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3М.) звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Красилівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (далі - Красилівський відділ ДРАЦС), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 №2, складеного 03 січня 1951 року виконавчим комітетом Кульчинівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, виправивши національність батька дитини з "українець" на "поляк".

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що його батько за національністю поляк. Вказує, що бажаючи встановити свою істинну національність звернувся із заявою до відповідача, де просив внести зміни до вказаного актового запису. Однак, висновком відповідача йому відмовлено в задоволенні такої заяви у зв'язку з відсутністю архівних, підтверджуючих документів. Таку відмову позивач вважає протиправною та такою, що порушує його право на вільний вибір та відновлення національності, а тому змушений звернутись до суду із даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в зв'язку з їх необґрунтованістю та відсутністю на те законних підстав. Вказав, що зміна національності не є компетенцією органу державної реєстрації актів цивільного стану, дане питання може бути вирішене в судовому порядку відповідно до статті 11 Закону України "Про національні меншини", однак вимоги про встановлення (зміну) національності особи в актових записах цивільного стану не належать до юрисдикції адміністративних судів. Зауважив, що батько позивача, до відомостей про якого ОСОБА_3 просить внести зміни, станом на момент розгляду справи судом є померлою особою і протягом життя намірів змінити свою національність ним не виявлено, в зв'язку із чим, відмовляючи у задоволенні заяви, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Детально позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2017 року, яке набрало законної сили 22 серпня 2017 року, у справі №677/1062/17 встановлено факт родинних відносин між позивачем та його дідом - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі пояснень свідків суд встановив, що дід та батько позивача мали польську національність, однак відомості про реєстрацію народженнята свідоцтво про народження батька позивача - ОСОБА_5 не збереглись. Відсутні такі відомості і у архівах.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, 29 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернувся в Красилівський відділ ДРАЦС з заявою у якій просив внести до актового запису про його народження №2 від 03 січня 1951 року зміни в графі "національність" його батька - ОСОБА_5 з "українець" на "поляк".

Відповідачем 18 листопада 2017 року складений висновок, яким позивачу відмовлено у задоволені заяви у зв'язку з неможливістю внести зміни до актового запису про його народження в зв'язку із відсутністю підтверджуючих архівних документів та з посиланням на відповідні нормативно-правові акти, а також роз'яснено, що відмова у внесені змін до актового запису цивільного стану може бути оскаржена в судовому порядку.

Дослідженням вищезгаданого висновку, суд встановив, що в актовому записі про народження ОСОБА_3 №2 від 03 січня 1951 року, складеному виконавчим комітетом Кульчинівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області національність батька дитини - "українець".

В актовому записі про шлюб батьків позивача №10, складеному 03 вересня 1950 року, складеному виконавчим комітетом Кульчинівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області на ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зазначено українську національність наречених.

В актовому записі про смерть батька позивача №14, від 19 серпня 2008 року, складеному виконавчим комітетом Кульчинівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області відомості про національність померлого відсутні.

Належність до польської національності позивач доводить посилаючись на погосподарські книгу по селу Кульчини Кульчинівської сільської ради Красилівського району за 1950-1952 та 1967-1973 роки у яких містились відомості про польську національність його діда - ОСОБА_4 та батька - ОСОБА_5.

Перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд враховує наступне.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням та засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначаються Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01 липня 2010 року №2398-VI (далі - Закон).

Частиною 3 ст.9 Закону передбачено, що актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону, внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях.

Згідно ч.1 ст.22 Закону, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 (далі - Правила).

Внесення змін, доповнень до актових записів цивільного стану, які складено в державних органах реєстрації актів цивільного стану України, у випадках, передбачених чинним законодавством, за наявності достатніх підстав і за відсутності спору між заінтересованими особами. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Пунктом 1.1 Правил визначено, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно п.1.7 Правил, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Відповідно до пп.2.13.2 п.2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Суд звертає увагу сторін на те, що у всіх наданих позивачем та зібраних відділом документах (про народження позивача) не було помилок, виправлень у графі національності батька, а його національність зазначена "українець". Безспірні документальні докази того, що батько позивача - ОСОБА_5, поляк, позивачем при зверненні до відповідача та до суду надано не було.

При цьому, відповідно до ст.11 Закону України "Про національні меншини в Україні" від 25 червня 1992 року громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Заявляючи вимогу про внесення відповідачем змін в актовий запис про своє народження, змінивши в графі національність батька з "українець" на "поляк", позивач фактично намагається не відновити свою національність, а встановити факт приналежності до польської національності свого батька.

Однак, суд звертає увагу сторін на те, що відповідно до р.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №12 від 29 вересня 2016 року "Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану", суд перевіряє, чи відповідні рішення прийняті, дії чи бездіяльність вчинені, зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення чи вчинення дії. Для встановлення останньої характеристики (обґрунтованості) прийняття рішення та вчинення дій органом державної реєстрації актів цивільного стану щодо відмови внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи адміністративний суд вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення та/або вчинення відповідних дій, передбачених частиною першою статті 22 Закону "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Таким чином, подані заявником документи, що були предметом розгляду органом державної реєстрації актів цивільного стану, досліджуються судом як докази у справі, а не як предмет спору. Водночас суд не уповноважений встановлювати достовірність обставин, засвідчених цими документами, чи іншим способом встановлювати юридичні факти, що засвідчують зміну актів цивільного стану особи; такі справи належать до цивільної юрисдикції і вирішуються, зокрема, у порядку окремого провадження. У зв'язку з цим вказано на обґрунтовану загальну позицію Вищого адміністративного суду, викладену в ухвалі від 17 березня 2015 року, прийнятій за підсумком касаційного перегляду справи №К/9991/55225/12, відповідно до якої адміністративні суди при розгляді спорів щодо рішень, дій чи бездіяльності органів РАЦС не повинні досліджувати обставини, які підлягають дослідженню в порядку цивільного судочинства, і тому не можуть підміняти собою компетенцію відповідного органу.

Крім того, суд погоджується з доводами відповідача про те, що батько позивача є померлою особою і протягом життя намірів змінити свою національність ним не виявлено.

Відповідно до ч.4 ст.269 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно. Тобто, до моменту смерті. Особисті немайнові права не входять до складу спадщини (п.1 ч.1 ст. 1219 ЦК України). Таким чином, внесення змін до актових записів цивільного стану, які відображають певні особисті права особи, після смерті особи не можуть здійснюватися на захист померлої особи.

Отже, зміна персональних даних є суб'єктивним особистим немайновим правом громадянина, яке за своєю природою реалізується за власними волевиявленням особи і не успадковується, а отже не може бути реалізоване волею спадкоємця.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

За ч.ч.1-2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, за сукупністю наведених обставин та враховуючи відсутність письмових документів, що б підтверджували польську національність батька позивача та виходячи з системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства України, що регулює спірні відносини, а також керуючись підпунктом 2.13.2 пункту 2.13 Правил №96/5, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3М до Красилівського відділу ДРАЦС про внесення змін до актового запису №2 від 03 січня 1951 року.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_7 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

В зв'язку із відмовою в задоволенні позову на підставі ст.139 КАС України, судові витрати не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (с. Грицики, Красилівський район, Хмельницька область, 31044, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Красилівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (вул. Театральна 1, Красилів, Хмельницька область, 31000, ідентифікаційний код 21323523) про зобов'язання Красилівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 №2, складеного 03 січня 1951 року виконавчим комітетом Кульчинівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, виправивши національність батька з "українець" на "поляк" - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 28 грудня 2017 року .

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_8
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_8