Справа № 814/921/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/921/17

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Димерлія О.О., Скрипченка В.О.,

при секретарі Нехожиній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

12.05.2017 року ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Миколаївської митниці ДФС, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 30.11.2016р. №504010000/2016/000030/2;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 30.11.2016р. №504010000/2016/00070;

- зобовязати відповідача прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України ТОВ «МГЗ» надмірно сплачених податку на додану вартість в сумі 3 551 848,41 грн. та мита в сумі 925 837,26 грн. і подати його для виконання ГУ ДКСУ в Миколаївській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що як зазначає позивач, ним при розмитненні товару, було надано усі передбачені митним законодавством обов'язкові документи, які не містили розбіжностей. Наведені ж митним органом підстави щодо коригування митної вартості є необґрунтованими та безпідставними, у звязку з чим митницею неправомірно застосовано резервний метод.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року адміністративний позов ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Миколаївської митниці ДФС №50401000/2016/000030/2 від 30.11.2016р. Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України Миколаївської митниці ДФС №504010000/2016/00070 від 30.11.2016р. Зобовязано Миколаївську митницю ДФС прийняти і подати до ГУ ДКСУ в Миколаївській області висновок про повернення з Державного бюджету України ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» () суму надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 3551848,41 грн. та ввізного мита у розмірі 925837,26 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник Миколаївської митниці ДФС 28.08.2017р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.08.2017 року та прийняти нову, якою у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули з невідомих причин, про дату, час та місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» зареєстровано в якості юридичної особи 16.09.2004р. Основним видом діяльності ТОВ «МГЗ» є виробництво глинозему (оксиду алюмінію), який, в свою чергу, є основним вихідним матеріалом для виробництва алюмінію.

Відповідно до технології виробництва підприємство виготовляє глинозем шляхом перероблення металургійних бокситів, які вилужнюють у міцному лужному розчині. Для приготування цього розчину використовують гідроксид натрію (сода каустична).

03.12.2015р. ТОВ «МГЗ» уклав контракт №RF/RD/01-16/15-517 з ОАО «Единая торговая компания» (г. Стелитамак, РФ) на поставку гідроксиду натрію сумарним обсягом близько (+/-) 48000 тонн, на загальну орієнтовну суму 20000000 доларів США (+/-) (арк.спр.20).

Відповідно до п.2.2 вказаного Контракту, ціна за 1 тону товару розраховується за формулою середнє котирування FOB MED Low агентства ICIS за два місяця, що передували періоду відвантаження з 21 числа першого місяця до 20 числа другого місяця мінус 60 доларів США.

Розрахована ціна зазначається в специфікації, що підписується кожного разу до 25 числа місяця, який передує відвантаженню.

Також, п.3.2 Контракту передбачено, що вантажовідправником по цьому контракту можуть бути ОАО «Химпром» (м. Новочебоксарск, РФ), ОАО «Каустик» (м. Волгоград, РФ), ООО «Новомосковський хлор» (м. Новомосковськ, РФ), ЗАО «Транснефтехим» (м. Москва, РФ), ОАО «БСК» (м. Стерлитамак, РФ), а також будь-які інші відправники на розсуд продавця.

24.10.2016р. ТОВ «МГЗ» та ОАО «Единая торговая компания» підписали специфікацію №9 про визначення ціни на гідроксид натрію (сода каустична) на поставку 4000 +/- 5% тонн у листопаді 2016р. 290 доларів США на суму 1160000 +/- 5% грн.

В листопаді 2016 року ОАО «Единая торговая компания» поставило на адресу позивача 69,898 тон гідроксиду натрію на загальну суму 20270,42 доларів США (290,00 доларів за тонну). При цьому, відповідно до інвойсу №V-189 від 09.11.2016р. в якості вантажовідправника зазначено ОАО «Каустик» (РФ).

30.11.2016р. ТОВ «МГЗ» до Миколаївської митниці було подано електронну митну декларацію №550401000/2016/002649 про оформлення 69,898 т соди каустичної, гідроксид натрію, на суму 20270,42 доларів США, які надійшли від ОАО «Каустик» (РФ).

Разом з деклараціями підприємством надано відповідачу: контракт №RF/RD/01-16/15-517 від 03.12.2015р., спеціфікацію №9, інвойс №V-189 від 09.11.2016р., сертифікат походження №, 6, 009062832 від 09.11.2016р., накладні СГМС №22374743, 22374756, 22374764, 22374769, 22374806, 22374817 від 10.11.2016р., копію МД країни відправлення №10311010/091116/0018874 від 09.11.2016р.

Під час митного оформлення зазначеної партії товару ТОВ «МГЗ» визначив його митну вартість відповідно до ст.58 Митного кодексу України за «основним методом» - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) 290 доларів США за тонну.

На етапі перевірки митної вартості, відповідач відмовив позивачу у визнанні митної вартості товарів за основним (першим) методом у звязку з чим, Миколаївська митниця повідомленням від 30.11.2016р. №26144 витребувала у позивача для підтвердження митної вартості:

1) бухгалтерську документацію щодо оплати складових митної вартості (страхування); , страховий поліс; щодо вартості соди каустичної, гідроксид натрію;

2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленні спеціалізованими експертними організаціями;

3) рахунок-фактура №V-189 містить підпис не керівника, що ставить під сумнів дійсність інформації.

В свою чергу, позивач на виконання зазначених повідомлень, надав Миколаївській митниці документи, що підтверджують заявлену вартість товару: інформацію біржових котирувань за останні 4 тижні, що формували цінову політику на каустичну соду згідно умов контракту від 03.12.2015р. по специфікації №9 та лист підтвердження ідентичності підпису керівника №277 від 23.12.2015р., а також повідомив: 1) що копії МД країни відправлення булі надані; 2) що попередня оплата товару не здійснювалась, оскільки відповідно до договору оплата здійснюється протягом 18 календарних днів з дня відвантаження товару; 3) ТОВ «МГЗ» та ОАО «Единая торговая компания» не страхували товар, а відповідно до базису поставки СРТ жодна із сторін зовнішньоекономічної операції не мають зобовязань з обовязкового страхування, а витрати на транспортування до місця призначення включені у вартість товару; 4) договори на продаж товару з третіми особами ТОВ «МГЗ» не укладались, оскільки підприємство є безпосереднім кінцевим споживачем товару; 5) формування ціни шляхом зменшення її на 60 дол. США є результатом комерційних переговорів і регламентується п.2.2. контракту.

30.11.2016р. Миколаївською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №504010000/2016/000030/2, відповідно до якого, скориговано ціну 459,8 доларів США за тонну.

30.11.2016р. Миколаївською митницею прийнято картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленню чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України №504010000/2016/00070, у звязку з тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, відсутнє документальне підтвердження вартості у звязку з наданою знижкою в 60 доларів США; не надано документацію щодо оплати складових митної вартості (страхування, витрат на доставку товару), договір (угоду, контракт) з третіми особами.

Не погоджуюсь з зазначеними вище діями та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій та рішень відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із п.1 ч.4 ст.54 МК України, митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, статтею 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5,6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із приписами ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Системний аналіз даної норми МКУ дає змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до ст.62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст.63 цього Кодексу.

Так, як встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій, під час митного оформлення Митницею вмотивовано рішення про коригування: відсутністю інформації про страхування товару; відсутністю обґрунтування зниження ціни на 60 доларів США відносно світових цін; відсутністю договорів з третіми особами; відсутністю документів щодо витрат на доставку товару до пункту призначення.

Щодо підстави відмови зазначеної в рішенні про коригування заявленої позивачем митної вартості товарів, про відсутність інформації щодо страхування оцінюваного товару колегія суддів зазначає наступне.

Таке позиція відповідача повністю спростовується матеріалами справи.

Так, під час проведення консультацій ТОВ «МГЗ» письмово повідомляв відповідача, що страхування товару не здійснювалося. Аналогічно страхування не здійснювалось ОАО «Единая торговая компания». Враховуючи, що згідно базису поставки СРТ правил «Інкотермс 2010» жодна із сторін зовнішньоекономічної операції не мала зобов'язань з обов'язкового страхування, імпортований в Україну товар не страхувався, що не є порушенням вимог законодавства.

Таким чином, якщо товар за контрактом не страхувався, про що позивачем надана письмова інформація, твердження відповідача про відсутність інформації щодо страхування оцінюваного товару є безпідставним.

Згідно п.8 ч.2 ст.53 МК України, вимоги щодо надання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, передбачені лише для випадків, якщо страхування здійснювалося.

Отже, якщо страхування не здійснювалось, то вимоги щодо надання неіснуючих документів слід вважати безпідставними.

Щодо тверджень митниці про відсутність обґрунтування зниження ціни на 60 доларів США відносно світових цін, колегія суддів зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом її визначення, про що вірно вказано судом 1-ї інстанції.

А відповідно до ст.190 Господарського кодексу України, ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Суб'єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Також необхідно розуміти, що «-60 доларів США», передбачені п.2.2 Контракту не є знижкою, оскільки ціна FOB MED Low (ICIS) не є звичайною ціною продажу цього товару ОАО «Единая торговая компания».

«FOB MED Low» та «-60 доларів США» є операндами у формулі ціни за Контрактом, де «FOB MED Low» - зменшуване, а «-60 доларів США» - відємник.

Індекс «FOB MED Low» не має ніякого зобовязального значення для учасників торговельних відносин. Це усереднений результат щодо ціни на товар на світових ринках, за відомостями агентства ICIS. Інші рейтингові агентства, біржі, торговельні системи, можуть надавати відмінні від нього котирування.

Обрання сторонами Контракту «FOB MED Low» агентства ICIS за базову операнду у формулі обрахунку ціни товару, є результатом домовленості сторін за договором, про що позивач повідомляв відповідачу.

Надання переваги сторонами договору плаваючої ціни на товар відповідає практики ділового обігу та обумовлено волатильністю цін на соду каустичну на світових ринках.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне аголосити, що цінова знижка - це умова договору, що визначає розмір зменшення базової ціни товару, вказаної у договорі. Розмір знижки залежить від багатьох факторів - характеру угоди, умов постачання і платежу, взаємовідносин з покупцями і кон'юнктури ринку в момент укладання угоди та ін. При розробці знижок враховуються інтереси як покупця, так і продавця. За характером обороту знижки поділяються на оптові, закупівельні, роздрібні і договірні.

Також колегією суддів враховано, що ТОВ «МГЗ» не продає придбану за Контрактом соду каустичну іншим особам, а безпосередньо використовує її у своєму виробництві, цілком природно, у звязку з чим у останнього не має та не може бути договорів з третіми особами з цього приводу, про що було повідомлено митницю під час розмитнення товару.

Щодо доводів апелянта про начебто підписання інвойсу №У-189 від 09.11.2016 року невстановленими особами також слід зазначити, що вказані доводи Апелянта є надуманими, оскільки під час митного оформлення на етапі консультацій з митницею останнім було надано копію довіреності №ЕТК/277 від 23.12.2015р., згідно якої уповноваженим представникам продавця надано право підписувати, в т.ч. рахунки.

Також, з приводу начебто ненадання документів, необхідних для підтвердження митної вартості - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, то суд вважає зазначити наступне.

Зазначені документи, відповідно до ч.3 ст.53 МК України, подаються за наявності їх у декларанта. Тобто, законодавець припускає, що таких документів може не бути у декларанта, або не існувати взагалі. Більш того, ТОВ «МГЗ» надав біржові котирування агентства ICIS, повністю виконавши цей пункт вимоги митниці.

Позивачем було надано митниці безпосередньо контракт, а також Специфікацію №9 з постачальником, де чітко визначена ціна у розмірі 290 доларів США з тонну. Зазначена ціна повністю співпадає з ціною зазначеною у інвойсах, виданих ОАО «Единая торговая компания». Також немає розбіжностей між цими документами щодо назви товару, його технічних особливостей, виробника товару, кількості та умов поставки

Крім того, зазначена митна вартість в 290 доларів США за тонну, повністю співпадає з митною вартістю, яку задекларовано АО «Каустик» під час експорту з території Російської Федерації, що підтверджується експортними митними деклараціями з відмітками митниці РФ.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку, що у Миколаївської митниці не було ніяких підстав заперечувати можливість визначення митної вартості за ціною договору, з мотивів не надання всіх документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості, оскільки ТОВ «МГЗ» надав відповідачу всі необхідні та можливі у цьому випадку документи та пояснення.

Крім того, необхідно зазначити, що така правова позиція була висловлена Верховним Судом України по аналогічній справі між тими самими сторонами та з приводу розмитнення того самого товару, зокрема, в постанові від 30.06.2015 року, але за специфікацією за інший період.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.О. Димерлій

ОСОБА_1