Справа № 211/2307/17
Суддя: Ткаченко С. В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/2307/17
Провадження № 2-а/211/149/17
П о с т а н о в а

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Польчик Л.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Криворізького Південного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області, в якому просить визнати протиправними дії Криворізького південного обєднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови в проведенні йому перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», діючого на момент призначення пенсії. Просить зобовязати Криворізьке південне обєднане управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити йому перерахунок призначеної пенсії з 26.04.2017 року у звязку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до Постанови КМУ № 505 від 31.05.2012 року, № 763 від 30.09.2015 року та № 1013 від 09.12.2015 року, згідно з вимогами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2011 року, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 11.04.2017 року за № 18-297 вих. 17, в розмірі 90 відсотків місячного заробітку без обмежень граничного розміру пенсії та здійснювати відповідні виплати, а також виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 15 березня 2005 року позивач перебував на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, а після реорганізації ПенсійногоФонду, на теперішній час перебуває на обліку у Криворізькому Південному Обєднаному Управлінні Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області, де отримую пенсію за вислугу років, пропрацювавши в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах.

Призначення йому пенсії було здійснено на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12.07.2001 року) у розмірі 90 % від середньою заробітку.

Частинами 17-18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-111, що діяла станом на березень 2005 р.) передбачено, що «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих градівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачена йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсії проводиться з урахування фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею».

Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» № 505 від 31.05.2012 року, зі змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 506 від 06.10.2014 року та № 763 від 30.09.2015 року, затверджено нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, відповідно до яких відбулося підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року рівень оплати праці працівників прокуратури збільшено.

На підставі вищевказаного нормативного документу прокуратурою Дніпропетровської області ОСОБА_1 було надано довідку за № 18-297вих.17 від 11.04.2017 року для перерахунку розміру пенсії, що була нарахована.

Отримавши вищевказану довідку 26.04.2017 року, позивач звернувся до Криворізького Південного Обєднаного Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області з заявою про перерахунок пенсії, на яку 15.05.2017 року за № 884/02/32 отримав відповідь з відмовою у задоволенні його вимог.

У своїй відповіді про відмову в задоволенні заяви позивача про перерахунок пенсії Управління Пенсійного Фонду посилається на те, що Законом України від 28.12.2014 року № 76-VІІІ «Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції «Умови та порядок перерахунку призначення пенсій працівникам прокуратури встановлюються Кабінетом Міністрів України». 18.07.2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» згідно Розділу XII Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення Закону України «Про прокуратуру» ( із змінами внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року № 1642 VІІІ). Тобто, як вказує у своїй відмові Криворізьке Південне Обєднане Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області, на час його звернення до управління про перерахунок пенсії (26.04.2017 року) частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність.

Крім того, у своїй відмові Криворізьке Південне Обєднане Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області вказує, що згідно ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час вчинення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» при визначенні пенсії, про те визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратурі покладено на Кабінет Міністрів України, що і стало неправомірним обґрунтуванням відмови позивачу у перерахуванні йому пенсії.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 адміністративний позов просив задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. В подальшому звернувся до суду з заявою про закінчення розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Криворізького Південного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області ОСОБА_2 у судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на обставини, викладені у запереченні, згідно якого частиною 13 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але йперерахунок пенсіїпрацівникам прокуратури, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Частиною 18 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України від 28.12.2014 року № 76- VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

15.07.2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру», згідно Розділу XII Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини 5 статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача до управління із зверненням про перерахунок пенсії (26.04.2017 року) частини тринадцята та вісімнадцята статі 50-1 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність.

Згідно ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Суб'єктивне право пенсіонера на перерахунок пенсії виникає в момент звернення із заявою про перерахунок на підставі нормативно-правового акта,який є чинним на час подачі відповідної заяви. Пенсія не може бути перерахована на підставі норми права, яка втратила свою чинність.

Пенсійний фонд є виконавчим, а не законотворчим органом і здійснює свою діяльність відповідно вимог чинного законодавства України, проводить перерахунки та виплачує її повному обсязі, а тому дії Відповідача є правомірними.

Надалі представник відповідача ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про закінчення розгляду справи за її відсутності, проти позову заперечувала.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАСУ у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Криворізькому південному об'єднаному управлінні Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області з 15.03.2005 року та отримував пенсію за вислугою років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) у розмірі 90 % від середньою заробітку до 05.09.2012 року.

Розпорядженням 155221 від 05.09.2012 року позивачу було перераховано пенсію у розмірі 80% від заробітної плати згідно з Законом України «Про прокуратуру» в редакції від 08.07.2011 року.

26.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із зверненням про здійснення перерахунку призначеної пенсії з урахуванням довідки прокуратури Дніпропетровської області № 18-297 вих. 17 від 11.04.2017 року.

Листом №884/02/32 від 15.05.2017 року управління відмовило у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років.

Відповідно до частини 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 90 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до частини 18 статті 50-1 вказаного закону, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

15.07.2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року.

Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини 5 статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Частиною 20 статті 86 зазначеного Закону встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, частини 13, 17 та 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Крім того, слід зазначити, що станом на день звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії (26.04.2017 року) Кабінетом Міністрів України не було визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. Тобто, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії була відсутньою сама законодавча основа для здійснення такого перерахунку.

Отже, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (набрала чинності з 01 грудня 2015 року) та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року втратили чинність.

Суд звертає увагу на те, що зазначені зміни законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

Поряд з цим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

Таким чином, з 15.12.2015 року та на час виникнення спірних правовідносин діючим законодавством України не було визначено механізму перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року.

Оскільки, на момент звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було, то дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії є правомірними, а стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) застосуванню не підлягала.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі статтею 46 Конституції України це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру, в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім'ї цих виплат у визначених законом випадках.

Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об'єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

Таким чином, на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії законодавцем скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначені відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Також позивачем не доведено, що зміна законодавцем умов пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих призвела до зменшення розміру його пенсії або до звуження його права на пенсійне забезпечення.

Окрім цього, виходячи із висловленого у рішенні Конституційного Суду України розуміння сутності гарантій, недопущення звуження змісту та обсягу прав громадян на пенсійне забезпечення, слід підкреслити, що правовідносини по пенсійному забезпеченню (у розгляду випадку - щодо перерахунку пенсії) виникають не в момент звернення за перерахунком пенсії, а в момент виникнення права на проведення такого перерахунку.

Водночас, згідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року, - законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Таким чином, у вищенаведеному рішенні Європейський суд з прав людини став на бік держави Україна та, при цьому, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів подолання складної економічної ситуації шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Стосовно аргументів позивача про те, що до спірних правовідносин слід застосовувати норми законодавства, яке діяло станом на дату призначення пенсії, то, на думку суду, вони ґрунтуються на помилковому і довільному трактуванні положень законодавства в сфері пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Щодо посилання у цій справі на правову позицію Верховного Суду України, висловлену, зокрема, у постановах від 10 грудня 2013 року (справа № 21-348а13), від 17 грудня 2013 року (справа № 21-445а13), а також від 06 жовтня 2015 (справа № 21-2432а15) слід відзначити, що висновки, яких дійшов Верховний Суд України у цих справах зроблено за інших фактичних обставин і правового регулювання спірних відносин. З часу призначення позивачу пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у сфері пенсійного забезпечення працівників прокуратури відбулися суттєві законодавчі зміни, зокрема в частині перерахунку вже призначених пенсій, яким суд першої інстанції при прийнятті своєї постанови не надав належної правової оцінки.

Крім того, за змістом наведених вище положень пункту 5 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII у зв'язку з неприйняттям до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх, в тому числі й спеціальних, пенсій, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсію/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, у тому числі відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням від 08 червня 2016 № 4-рп/2016 Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 5 розділу ІІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII, але тільки в частині скасування з 01 червня 2015 норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Оскільки щодо конституційності решти законодавчих положень пункту 5 розділу ІІІ Закону України № 213-VIII Конституційний Суд України рішення не приймав, вони залишаються чинними.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9-11, 69-71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_3