Справа № 349/2122/17
Суддя: Могила Р. Г.
Дата ухвалення: 2018-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 349/2122/17
Провадження № 2-а/349/5/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 січня 2018 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Могили Р.Г.

з участю секретаря судового засідання Матасової Н.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 349/2122/17 за позовом ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції у м.Львові Демчина Василя Євгенійовича, Управління патрульної поліції у м.Львові про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом про скасування постанови серія ЕАА №215502 від 22 листопада 2017 року, яка винесена інспектором Управління патрульної поліції у м.Львів Демчином В.Є.

Ухвалою суду від 21 грудня 2017 року залучено Управління патрульної поліції у м. Львові до участі в справі, як другого відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві та пояснив, що постановою серія ЕАА №215502 від 22 листопада 2017 року його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а саме у тому, що 22 листопада 2017 року о 11 год. 25 хв. по вул. Науковій 35Б в м. Львові він, керуючи транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 суцільна лінія, перетнувши її, та дорожньої розмітки 1.29 велодоріжка, здійснив рух автомобілем по велодоріжці, та не пред'явив для перевірки поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вважає, що в його діях відсутній склад адмінправопорушення, оскільки він рухаючись автомобілем по вул. Науковій в м. Львів був зупинений відповідачем, який звинуватив його у порушенні вимог дорожніх розміток 1.1 та 1.29. Дані звинувачення були безпідставними з огляду на те, що вузькою суцільною лінією 1.1. було позначено місце стоянки з якої він виїхав та яку згідно Правил дорожнього руху дозволено перетинати у даному випадку. Дорожня розмітка яка б позначала велодоріжку була відсутньою, оскільки це територія супермаркету, призначена для стоянки автомобілів. Зважаючи на незаконність його зупинки так як ним не було допущено порушень Правил дорожнього руху, які б давали підстави працівнику поліції перевіряти його документи, він відмовився надати відповідачу поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після чого, відповідач безпідставно та без наявності визначених законом підстав притягнув його до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України. Вважає, що відповідач порушив вимоги закону під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, зокрема не склав протоколу про адміністративне правопорушення, не забезпечив дотримання процедури розгляду справ, розглянув справу безпосередньо на місці вчинення правопорушення та обмежив його право на захист, не надавши можливості ознайомитися з матеріалами справи, подати докази та скористатися правовою допомогою. Тому, вважаючи дії відповідача з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними, просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідач, інспектор поліції Демчина В.Є.в судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Другий відповідач, Управління патрульної поліції у м. Львові, явку свого представника в судове засідання не забезпечив.

Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши та перевіривши надані лише позивачем докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

22 листопада 2017 року інспектором управління патрульної поліції у м.Львові Демчиною В.Є. винесено постанову серії ЕАА №215502 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 22 листопада 2017 року о 11 год. 25 хв. по вул. Науковій 35Б в м.Львів водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 суцільна лінія, перетнувши її, дорожньої розмітки 1.29 велодоріжка, здійснив рух автомобілем по велодоріжці, та не пред'явив для перевірки поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4 «а» Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

Частиною першою ст.126 КУпАП окрім іншого передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Правила дорожнього руху у відповідності до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух» та пункту 2.1 розділу 2 «Обов'язки і права водіїв механічних транспортних засобів» ПДР, водій зобов'язаний зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п.2.4 «а» ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема і поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Пунктом 21.1 ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Відповідно до п.21.2 наведеної статті контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється зокрема відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Згідно п.21.3 ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що водії зобов'язані на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб та контроль за наявністю полісів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав, а саме: при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Проте, наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов'язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс (сертифікат).

Згідно ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.73 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна відповідати вимогам визначеним даною статтею.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.( ст.251 КУпАП).

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Відповідно до ч.ч.2, 4, 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (далі - Інструкція), зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно пункту 4 розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.1 ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Разом з тим, у випадку, коли особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана надати належні та допустимі докази, які підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

Як вбачається із оскаржуваної постанови серії ЕАА №215502 від 22 листопада 2017 року в графі «Підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, запис про відмову від підпису або отримання копії постанови:» відсутній підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Таким чином, за умови ймовірної відмови позивача від підпису оскаржуваної постанови та при обов'язку залучити свідків для фіксування даного факту, відповідних дій відповідачем здійснено не було.

Жодних доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, відповідачем всупереч ч.2 ст.77 КАС України надано не було.

Окрім цього, у випадку дійсної відмови позивача підписати постанову, наведене свідчить про незгоду позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення стягнення, однак відповідачем протокол про адміністративне правопорушення, який в силу ст.251 КУпАП є джерелом доказів, складено не було.

Інших доказів (пояснень свідків, інших осіб, відеозапису, який би підтверджував відмову позивача від надання передбачених законодавством документів, а також фіксував процедуру складення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення, будь-яких інших доказів) щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП відповідачами також не надано.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Дане положення закріплено в ст. 62 Конституції України.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо недоведеності відповідачами всупереч ч.2 ст.77 КАС України правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, наявності доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а також правомірності складання та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. 6-7, 241-244,286 КАС України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАА №215502 від 22 листопада 2017 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції (4 бат.2 рота) у м.Львів Демчином Василем Євгенійовичем про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, скасувати , а справу про адміністративне правопорушення, закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 05 січня 2018 року.

Суддя: Р.Г. Могила