Справа № 822/3288/17
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3288/17
РІШЕННЯ

іменем України

20 грудня 2017 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І.

за участі:секретаря судового засідання Мазій І.В. представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області № 12629-02 та № 12630-02 від 08.09.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивача зазначив, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 є виробником сільськогосподарської продукції та промислової продукції, у власності якої знаходяться нежитлові приміщення які призначені та використовуються останньою для виробництва сільськогосподарської продукції та промислової продукції, а саме свиноферма та 1/3 частини ковбасного цеху. 14 вересня 2017 року позивачем отримано податкові повідомлення - рішення про сплату податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки № 12629-02 від 08.09.2017 року на суму 70141,58 грн. та № 12630-02 на суму 1581,48 грн. Позивач вважає, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вищезазначені будівлі, на які накладено податок є будівлями сільськогосподарського (свиноферма) і промислового (1/3 частини ковбасного цеху) призначення та не підлягають оподаткуванню на підставі пп. "є" пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, що викладені у наданих суду письмових запереченнях. Зокрема зазначив, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована, як суб'єкт господарювання фізична особа-підприємець та перебуває на обліку у Кам'янець - Подільській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області як платник податків, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб-фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровані види діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; розведення свиней; розведення інших тварин, виробництво м'ясних продуктів; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля живими тваринами; оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами; оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 код РНОКПП НОМЕР_1 є платником єдиного податку 2 групи, що підтверджується наявною копією в матеріалах справи витягу з реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, позивачу належать:

- комплекс будівель (будівля свинарника з кормушкою) загальною площею 5090,10 кв.м. за адресою Хмельницька область, Городоцький район, с. Великий Карабчіїв, вул. Шевченка,2;

- 1/3 комплексу (ковбасний цех), який розташований за адресою Хмельницька область, Городоцький район, с. Великий Карабчіїв, загальною площею 344,3 кв.м.

З наданих представником позивача під час судового розгляду справи пояснень встановлено, що вказані будівлі використовуються позивачем для виробництва сільськогосподарської та промислової продукції.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у Хмельницькій області у зв'язку з отриманням відомостей щодо перебування у власності позивача вищезазначених нежитлових будівель (комплекс будівель (будівля свинарника з кормушкою) загальною площею 5090,10 кв.м. за адресою Хмельницька область, Городоцький район, с. Великий Карабчіїв, вул. Шевченка,2 та 1/3 комплексу (ковбасний цех), який розташований за адресою Хмельницька область, Городоцький район, с. Великий Карабчіїв, загальною площею 344,3 кв.м.) на підставі пп. 266.7.2 п.266.7 ст. 266 Податкового кодексу України нараховано ОСОБА_3 податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на загальну суму 71723,06 грн. шляхом винесення податкових повідомлень-рішень № 12629-02 на суму 70141,58 грн. та № 12630-02 на суму 1581,48 грн. від 08 вересня 2017 року.

Позивач не погодившись із винесеними податковим органом податковими повідомленнями - рішеннями оскаржив їх в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України. За результатами розгляду скарги податкові повідомлення - рішення 08 вересня 2017 року № 12629-02 та № 12630-02 залишено без змін.

Однак, на думку позивача, спірні нежитлові приміщення, що розташовані за адресою Хмельницька область, Городоцький район, с. Великий Карабчіїв та належать позивачу на праві власності, не є об'єктами оподаткування, відповідно до п.п. "ж" п.п 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, оскільки використовуються безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Суд зауважує, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Згідно приписів ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно пп.266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1п. 266.2 ст.266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).

Суд зазначає, що за приписами ст. 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що основним видом діяльності позивача є розведення свиней, а нежитлові будівлі: будівля свинарника з кормушкою та ковбасний цех (1/3 комплексу), що розташовані за адресою Хмельницька область, Городоцький район, с. Великий Карабчіїв та належить позивачу на праві власності, використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником при розведенні свиней та виробництві м'ясних продуктів.

Суд зазначає, що пп.14.1.76 п. 14. 1 ст.14 Податкового кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення - землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

При цьому, відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробниками сільськогосподарської продукції визнаються юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності.

Суд зазначає, що положеннями пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Таким чином, визначення сільськогосподарський товаровиробник, яке міститься у пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, застосовуються виключно для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", що прямо визначено самим пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

З аналізу вище викладеного слід дійти висновку, що у даному випадку до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки відноситься до розділу ХІІ "Податок на майно".

Відповідно до п.п.5.2, 5.3 ст. 5 ПК України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу; інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

З врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що у даному випадку зміст поняття "сільськогосподарський товаровиробник", викладеного у Законі України "Про сільськогосподарський перепис" та у Податковому кодексі України, не суперечить один одному, оскільки визначення, закріплене законодавцем у пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України має чітко обмежену сферу застосування та, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень п.5.3 ст. 5 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. "ж" пп. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України, не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

При цьому, з положень Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарської силоси та інше.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що оскільки належні позивачу на праві власності нежитлові будівлі, а саме комплекс будівель (будівля свинарника з кормушкою) загальною площею 5090,10 кв.м. за адресою Хмельницька область, Городоцький район, с. Великий Карабчіїв, вул. Шевченка,2 та 1/3 комплексу (ковбасний цех), який розташований за адресою Хмельницька область, Городоцький район, с. Великий Карабчіїв, загальною площею 344,3 кв.м., використовуються позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником при розведенні свиней та виробництві м'ясних продуктів, а тому в даному випадку зазначені будівлі не є об'єктом оподаткування, відповідно до пп. "ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України.

З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що обставини, які слугували підставою для винесення оскаржуваних рішень податкового органу, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, а отже податкові повідомлення-рішення № 12629-02 та № 12630-02 від 08.09.2017 року підлягають скасуванню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 є таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно матеріалів справи позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1341,50 грн., що підтверджується квитанцією від 28.11.2017 року № 82. Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат у розмірі1341,50 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (м. Дунаївці, вул. Східна, 32, 32400) до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (м. Хмельницький , вул. Пилипчука, 17, 29000) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області № 1269-02 та № 12630-02 від 08.09.2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (м. Дунаївці, вул. Східна, 32, 32400) 1341,50 грн. (одна тисяча триста сорок одну гривню ) 50 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 28 грудня 2017 року

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_4
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_4