Справа № 369/5700/17
Суддя: Пінкевич Н. С.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/5700/17
Провадження № 2-а/369/194/17
ПОСТАНОВА

іменем України

26.10.2017 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

при секретарі Водала А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 10 роти батальйону №4 Управління поліції в м. Києві Кунішин Андрія Ігоровича, Управління патрульної поліції м. Києві про визнання дій незаконними, скасування постанови та закриття провадження, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 15 травня 2017 року, повертаючись додому в с.Білогородка з м. Києва, він рухався на своєму автомобілі ЗАЗ 110218, номерний знак - НОМЕР_1 по трасі Київ-Чоп, в правій смузі. В районі КПП біля розвороту на с.Білогородка, не доїжджаючи до розвороту, вмикнув лівий поворот і завчасно зайняв ліву смугу руху для виконання маневру (згідно правил дорожнього руху).

Інспектор УПП Кунішин А.І. вибіг на зустріч за 200-250 метрів до автомобіля і керуючи жезлом, показав що вимагає зупинити транспортний засіб. Представившись, звинуватив позивача в порушенні ч. 2ст. 122 та згодом додав ч. 5 ст. 121 КУпАП. При цьому, не надавши відповідних доказів порушення вказаних норм КУпАП та не давши можливості в належній формі (протокол) надати пояснення щодо руху лівою смугою, не враховуючи пояснень двох свідків, які знаходились разом із позивачем в автомобілі, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Слід зауважити, що в ст.. 258 КУпАП міститься виключний перелік підстав, за яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Оскільки позивач категорично не погоджувався із звинуваченнями інспектора патрульної поліції та висловив намір оскаржувати постанову щодо надуманого ним порушення, а також - заявив про можливість надання пояснень свідками, що були з ним в машині, Інспектор УПП зобов'язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення, та надати докази вчинення відповідного правопорушення, а також - надати можливість здійснити своє право на юридичний захист.

До того ж - із самої назви постанови зрозуміло, що так зване порушення було зафіксовано не в автоматичному режимі, тому складання відповідного протоколу є обов'язковим.

Не склавши протокол про адміністративне правопорушення, ігноруючи наявність двох свідків та не даючи можливості надати відповідні пояснення у встановленому законом порядку, а також - не даючи часу для звернення позивачем за фаховою юридичною допомогою, інспектор УПП 10 роти, батальйону №4, Кунішин А.І., незаконно виніс постанову про накладення адміністративного штрафу № 457220, серія БР, чим грубо порушив права позивача, передбачені ст. 59, 62 Конституції України, ст. 251, 256, 258, 268 КУпАП.

Тому позивач просив визнати дії інспектора 10 роти, батальйону №4 УПП в м. Київ ДПП лейтенанта поліції Кунішина Андрія Ігоровича щодо складання постанови серії БР № 457220 від 15.05.2017 р. Про накладення на мене адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ч.5 ст.121, ч. 2 ст.122 КупАП,незаконними. Визнати постанову серії БР № 457220 від 15.05.2017 р. протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідач Управління патрульної поліції м. Києві направив до суду письмові заперечення згідно яких просив у позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення Інспектора 10 роти батальйону №4 Управління поліції в м. Києві Кунішин Андрія Ігоровичавід 18 липня 2017 року Серія АР № 649183, було зазначено що 15.05.2017 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110218, номерний знак - НОМЕР_1, порушив п. 22.6 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно даної постанови до позивача застосовано до ОСОБА_1. адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Для вирішення даного спору суд вважає за необхідне проаналізувати наступні норми законодавства.

Згідно ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Відповідно до положень КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

У частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а саме протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 КУпАП, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Стаття 277 КУпАП визначає що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п.4 р.І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п.1 р.ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 р.ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно ч.2 ст.70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов'язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Так позивач обґрунтовуючи свої вимоги зазначив в позові, що ним було заявлено клопотання про допит свідків, проте заперечуючи вимоги позову, відповідач не довів ті обставини що поліцейським під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було вирішено питання щодо чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі щодо допиту свідків.

З наведеного, суд приходить до висновку про неправомірність дій інспектора та необхідності визнання неправомірної оскаржуваної постанови та ї скасуванню.

У решті вимог позову суд відмовляє як в необґрунтованих.

Таким чином, розглянувши адміністративну справу у межах заявлених вимог, з'ясувавши усі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог позову.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до інспектора 10 роти батальйону №4 Управління поліції в м. Києві Кунішин Андрія Ігоровича, Управління патрульної поліції м. Києві про визнання дій незаконними, скасування постанови та закриття провадження - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії інспектора щодо прийняття постанови та визнати неправомірною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 15 травня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (серія БР № 457220).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя