Справа № 826/7531/16
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2017-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 грудня 2017 року. № 826/7531/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни (відповідач-1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач-2)
прозобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить:

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіну Марину Анатоліївну внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів та включити кредиторські вимоги ОСОБА_1 у розмірі 887 173,10 грн. до реєстру акцептованих кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк»;

- зобов'язати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» щодо внесення кредиторських вимог ОСОБА_1 у розмірі 887 173,10 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2017 адміністративну справу №826/7531/16 прийнято до свого провадження суддею Скочок Т.О. та призначено до судового розгляду на 06.11.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних та його подальшої ліквідації уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб кредиторські вимоги позивача не було включено до реєстру акцептованих вимог, у зв'язку з пропуском встановленого строку. Причиною недотримання позивачем вказаного строку стала хвороба дружини позивача, яка потребувала постійного догляду. Інформацію про необхідність подання додаткової заяви до банку позивачу ніхто не повідомляв.

У призначене судове засідання з'явились представники позивача та відповідача-1. Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача-1 проти задоволення позовних вимог заперечував.

Відповідач-2 явку свого представника у судове засідання не забезпечив, з огляду на що судом ухвалено про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, яка діяла станом на момент вчинення окремої процесуальної дії (надалі - КАС України). При цьому, у матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача-2 проти задоволення позовних вимог, в яких зазначено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не вчинив жодних протиправних дій стосовно не включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів, оскільки Фонд не володіє і не повинен володіти жодною інформацією про позивача, крім тієї, що міститься в реєстрі акцептованих вимог кредиторів, який складається уповноваженою особою. Натомість, у переданому уповноваженою особою реєстрі відсутня інформація про позивача, як кредитора банку.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Так, постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 №733 Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 №123, розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

За твердженнями позивача, що не заперечувалось сторонами під час судового розгляду справи, ОСОБА_1 є кредитором Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», якому виплачена гарантована сума відшкодування у розмірі 200 000,00 грн. Проте, решта сума вкладу, розміщеного у Публічному акціонерному товаристві «ВіЕйБі Банк», не включена відповідачами до реєстру акцептованих кредиторських вимог.

На підставі викладеного, вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з такого.

Нормативно-правовим актом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч. 4 ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

У відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються (ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів (п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

У силу ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (ч. 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду (ч. 3 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

З урахуванням викладеного суд зазначає, що законодавством у галузі гарантування вкладів фізичних осіб регламентовано чіткий порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, щодо включення їх до реєстру кредиторів на повернення банківських вкладів і відсотків, та правові підстави задоволення Фондом таких вимог.

Виходячи із системного аналізу положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», останні дають підстави стверджувати про те, що порушення кредитором установленого законодавством тридцятиденного строку для звернення з вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами виключає наявність правових підстав для їх прийняття уповноваженою особою Фонду за умови дотримання Фондом порядку оповіщення кредиторів про ліквідацію банку.

Як вбачається з офіційного веб-сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за посиланням http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/29-vab-bank публікація оголошення про ліквідацію Публічного акціонерному товаристві «ВіЕйБі Банк» розміщена у газеті «Голос України» №54 (6058) від 26.03.2015.

Таким чином, строк подання кредиторами вказаного банку заяв про включення останніх до реєстру акцептованих вимог кредиторів тривав у період 3 27.03.2015 по 27.04.2015.

У той же час, за твердженнями позивача, викладеними у позовній заяві, останній самостійно вказує про пропуск ним строку для подання заяви про включення його кредиторської вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів, обґрунтовуючи це тим, що у вказаний період позивач доглядав за хворою дружиною. Крім того, останній не отримував інформації про необхідність подання додаткової заяви до банку.

З огляду на вказане слід зазначити, що положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ані на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ані на уповноважену особу, не покладеного законодавчого обов'язку з повідомлення кредиторів банку про необхідність подання ними заяв про акцептування кредиторської вимоги.

При цьому, у силу наведених законодавчих положень, строк для подання вказаної заяви є непересічним та таким, що відновленню не підлягає, навіть за наявності відповідних обставин.

Отже, виходячи з того, що згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами, а, за твердженнями позивача, ним пропущено зазначений 30-денний строк, суд дійшов до висновку про відсутності законодавчо мотивованих підстав для задоволення позовних вимог щодо вчинення відповідачами дій з включення кредиторських вимог ОСОБА_1 до реєстру акцептованих кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк».

Інших доказів позивачем та його представником під час судового розгляду справи не надано.

Так, на підставі положень КАС України ухвалою суду від 23.10.2017 від позивача витребувано докази, проте, останнім не виконано вказано вимогу суду, з огляду на що та враховуючи досить тривалий судовий розгляд даної справи, судом здійснено розгляд останньої на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення останніх.

Керуючись статтями 77, 139, 245, 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок