Справа № 334/2779/17(2-а/334/374/17)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
"20" грудня 2017 р. справа № 334/2779/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України

на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17 липня 2017 року (суддя Гнатюк О.М., м.Запоріжжя)

у справі №334/2779/17

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України,

третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

У травні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Міністерства оборони України щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності III групи, внаслідок виконання обов`язків військової служби;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням інвалідності III групи, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби, відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п.п. 2 п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499, в редакції від 11.08.2011 р., у розмірі 27-місячного грошового забезпечення.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17 липня 2017 року позов задоволено. Постанова мотивована тим, що відповідач правомірність своєї відмови щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності III групи, внаслідок виконання обов`язків військової служби, суду не довів, а позовні вимоги позивача є обґрунтованими.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що пункт 1 "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (далі - Порядок), передбачає, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу перелік документів.

Вказаний нормативний акт чітко розмежовує повноваження уповноваженого органу (військового комісаріату) та головного розпорядника бюджетних коштів, тобто Міністерства оборони України.

Але, в даному випадку приймає документи та перевіряє їх наявність Комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що створюється в Міністерстві оборони України.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 26.10.2016 № 564 "Про затвердження Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум" з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія зобов`язана: приймати до розгляду документи, що надходять до Міністерства оборони України; приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги в місячний строк із дня надходження всіх необхідних документів.

Позивач отримав інвалідність в 2012 році, тому необхідно керуватись постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб".

В протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 5 листопада 2016 р. № 107 зазначені підстави відмови в призначенні одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

У позивача виникло право на отримання одоразової грошової допомоги з встановленням інвалідності, тобто 30.05.2012 року. Позивач звернувся до військомату 19.10.2016 року, тобто з пропуском встановленого Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" строку.

Вимога позивача зобов`язати Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу є втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

При розгляді вказаної справи суд лише вправі зобов`язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про виплату такої допомоги, що не належить до компетенції суду.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Позивач надіслав суду письмові заперечення, в яких просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах Союзу Радянських Соціалістичних Республік. У тому числі, в період з 15 травня 1982 року по 28 жовтня 1983 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на території Афганістану, де в зазначений період велись бойові дії, що підтверджується довідкою Запорізького об`єднаного військового комісаріату № К/28 від 18.06.2014 року.

01 квітня 1983 року під час виконання інтернаціонального обов`язку на території Афганістану ОСОБА_1 отримав вогнепальне кульове наскрізне поранення м`яких тканин правого стегна та верхньої третини правої гомілки. Цей факт підтверджується довідкою №88852 від 11.12.1987 року, виданою Архівом військово-медичних документів Військово-медичного музею Міністерства оборони СРСР та Висновком лікаря-спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи ОСОБА_2 № 1381/ж від 23.07.2014 року, в якому встановлено наявність в позивача слідів загоєння ран, отриманих в період проходження військової служби у 1983 році.

30 травня 2012 року за результатами огляду медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) ОСОБА_1 було первинно встановлено 3 групу інвалідності. Як зазначено у виписці МСЕК від 30.05.2012 року серія АД № 178860, причиною інвалідності стало поранення, отримане при виконанні обов`язків військової служби.

16 червня 2014 року за результатами повторного огляду МСЕК ОСОБА_1 було підтверджено 3 групу інвалідності. Як зазначено у виписці МСЕК від 16.06.2014 року серія АВ № 0280142, причиною інвалідності стало поранення, отримане при виконанні обов`язків військової служби.

На засіданні Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців (протокол №2060 від 25.07.2014 року) було встановлено, що отримані позивачем поранення (контузія) та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

1 липня 2015 року за результатами повторного огляду МСЕК ОСОБА_1 було безстроково встановлено 3 групу інвалідності. Як зазначено у виписці МСЕК від 01.07.2015 року серія АВ № 0304259, причиною інвалідності стало поранення, отримане при виконанні обов`язків військової служби.

19 жовтня 2016 року позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву з доданими до неї документами про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, встановленою після звільнення з військової служби, але пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до протоколу №107 від 2 листопада 2016 року Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби було розглянуто подані ОСОБА_1 документи. За результатами розгляду заяви позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. Відмова мотивована тим, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки:

- відмовляючи позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, відповідач не посилається на неможливість призначення та виплати такої допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджені постановою Кабінету Міністрів від 28.05.2008 року № 499. Зазначений порядок був чинним на дату встановлення інвалідності позивачу, дату розгляду заяви позивача Комісією, дату виникнення спірних правовідносин та є чинним до теперішнього часу;

- відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції від 11.11.2011 року, що діяла на час первинного встановлення інвалідності позивачу) право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження;

- у пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 зазначено, що одноразова грошова допомога, що не була призначена до набрання чинності цією постановою, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги;

- пунктом 3 Порядку встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії;

- за змістом пункту 12 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється, зокрема Міноборони;

- первинно позивачу було встановлено інвалідність 30 травня 2012 року. Станом на вказану дату вже було запроваджено виплату одноразової грошової допомоги і був чинним відповідний порядок призначення та виплати такої допомоги.

Колегія суддів частково погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Первинно позивачу було встановлено інвалідність 30 травня 2012 року, що не заперечується сторонами.

Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на момент встановлення позивачу первинно ІІІ групи інвалідності) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Зазначений Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, згідно якому днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена в довідці МСЕК.

Таким чином, оскільки інвалідність позивача настала 30 травня 2012 року, то виплата одноразової грошової допомоги позивачу повинна здійснюватися на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, яка була чинна на момент встановлення позивачу інвалідності.

Так, згідно підпункту 4 пункту 2 "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 (далі - Порядок №499), військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, одноразова грошова допомога виплачується інвалідам III групи у розмірі 20-місячного грошового забезпечення, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби одноразова грошова допомога інвалідам III групи виплачується у розмірі 27-місячного грошового забезпечення.

Виходячи зі змісту ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ можна дійти висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовців виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержання каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року № 21-446а14, від 21 квітня 2015 року № 21-135а15, який відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України (в редакції, що діяла на час прийняття рішення судом першої інстанції) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п. 3 Порядку № 499 особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військкомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Згідно з п. 7 зазначеного Порядку керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Головним розпорядником коштів є Міністерство оборони України, тому доводи апеляційної скарги щодо покладення обов`язків з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, на відповідну комісію, що створюється в Міністерстві оборони України, є недоречним.

Таким чином, враховуючи, що позивач є особою, звільненою з військовою служби, якій встановлена інвалідність ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, він має право на виплату йому одноразової грошової допомоги, котра повинна обчислюватися з розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців на момент встановлення йому групи інвалідності, як це зазначено у Порядку № 499.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо неприпустимості втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень. З огляду на це, враховуючи, що відповідачем було розглянуто заяву позивача в контексті ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975, слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 499.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, але втрутився в дискреційні повноваження суб`єкта вданих повноважень, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду - скасувати та позов задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17 липня 2017 року у справі №334/2779/17 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Міністерства оборони України щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності III групи.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності III групи відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб".

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко