Справа № 810/4535/17
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 грудня 2017 року м. Київ № 810/4535/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Г. В. Панова, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною постанови від 09.06.2017,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного судузвернулась ОСОБА_1 з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною постанови про стягнення виконавчого збору від 09.06.2017.

Відповідно до вимог частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, позивачем додано до позовної заяви заяву про поновлення строків звернення до адміністративного суду.

В обгрунутвання доводів вказаної заяви позивач зазначає, що ОСОБА_1 звернулась до Вінницького районного суду Вінницької області із заявою про визнання неправомірною та скасування постанови від 09.06.2017 головного державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Вінницкого районного суду від 05.10.2017 у справі № 2-1409/11 визнано неправомірною та скасовано постанову від 09.06.2017 про стягнення виконавчого збору.

У свою чергу, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 01.12.2017 ухвалу Вінницького районного суду від 05.10.2017 було скасовано та направлено справу на новий розгляд.

Таким чином, на думку позивача порушення десятиденного терміну на звернення до суду відбулось з поважних причин.

Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд зазначає про таке.

Відповідно до вимог пункту першого частини другої статті 287 Кодексу адміністартивного судочинства України, яка регулює строки звернення до суду із позовом про оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Із предмету позову вбачається, що позивач оскаржує постанову про стягнення виконавчого збору, яка була прийнята 09.06.2017. Водночас, до суду позивач звернувся згідно із даними поштового конверта, в якому позов надійшов до суду, 18.12.2017. Тобто із пропуском десятиденного строку на звернення.

Суд звертає увагу позивача, що дотримання строків розгляду адміністративних справ є однією з обовязкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (Девеер проти Бельгії рішення від 27.02.1980, Голдер проти Сполученого Королівства рішення від 21.02.1975).

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Разом з цим, суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям:

- це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнюювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об'єктивні перешкоди, які перешкоджали зеврненню до суду;

- це обставина, яка виникла обєктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

- ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

- ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Водночас та обставина, що позивач звернувся до іншого суду не є такою, що унеможливлювала або ускладнюювала можливість вчинення процесуальних дій щодо звернення саме до адміністративного суду, або була непереборною силою, яка перешкоджала позивачу звернутись до адміністративного суду.

Крім того, суд взертає увагу, що позивач не був позбавлений права звертатись одночасно до різних судів, оскільки це не заборонено законом.

Враховую викладене, суд дійшов висновку, що обставини на які посилається позивач як на підставу для повновлення строку на звернення до суду не є поважними за своїм змістом та суттю, оскільки вони не є непереборними (стихійне лихо, хвороба, військові дії тощо) або такими що об'єктивно перешкоджали позивачу зверненню до адміністративного суду.

Відповідно до вимог частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, враховуючи вимоги статті 123 Кодексу адміністративного судчинства України та з огляду на те, що судом визнані неповажними підстави наведені позивачем у заяві про поновлення цього строку, суд залишає позовну заяву без руху для наведення позивачем інших підстав для поновлення строку звернення до суду.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку на звернення до адміністративного суду із вказанням інших підстав для поновлення цього строку.

3. Роз'яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Г. В. Панова