Справа № 826/16024/17
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2018-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Троян Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року про залишення без розгляду позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту ДВС Міністерства юстиції України щодо: не виконання рішення суду на підставі виконавчого документа № 2а-6331/11/2670 від 27 травня 2015 року (ВП № 47958598) згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження»; не виконання вимог Закону України «Про звернення громадян» щодо порядку розгляду звернень громадян та повідомлення про результати розгляду;

- визнати невиконання посадовими особами Департаменту ДВС Міністерства юстиції України приписів Закону України «Про виконавче провадження» як недбале виконання посадових обов'язків;

- зобов'язати Департамент ДВС надати доручення начальнику відділу примусового виконання рішень, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 47958598, недопущення порушень Закону України «Про звернення громадян»;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої тривалим невиконанням судового рішення, в розмірі 10000 грн. 00 коп. шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку ДКСУ.

Ухвалою окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року вказаний адміністративний позов був залишений без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі. Скаржник посилається на те, що строк звернення до суду з даним позовом встановлений ч. 4 ст. 99 КАС України у редакції, що діяла на час подачі адміністративного позову. Також позивач звертає увагу на те, що предметом оскарження є бездіяльність саме Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.

Департамент ДВС Міністерства юстиції України направив до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що суд першої інстанції прийняв законну і обґрунтовану ухвалу про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду, а підстави для її скасування відсутні. Також Департамент ДВС Міністерства юстиції України звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Від Державної казначейської служби України відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з'явилися. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд встановив, що у старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України перебуває на виконанні виконавчий лист № 2а-6331/11/2670, виданий окружним адміністративним судом м. Києва. Стягувачем за вказаним виконавчим листом є ОСОБА_1, а боржником - Генеральний штаб Збройних Сил України (Фінансове управління). Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа було відкрите постановою від 24 червня 2015 року ВП № 47958598. У зв'язку із тривалим не виконанням рішення суду на підставі виконавчого документа № 2а-6331/11/2670, ОСОБА_1 неодноразово звертався до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.

Дослідивши зміст адміністративного позову та апеляційної скарги у сукупності, колегія суддів встановила, що у межах даної справи ОСОБА_1 фактично оскаржує бездіяльність Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, яка, на його думку, мала місце під час розгляду та вирішення скарги на протиправну бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень від 30 вересня 2017 року.

Приймаючи рішення про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що він пропустив строк звернення до суду та не довів поважність причин пропуску такого строку.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Положеннями ч. 1 ст. 99 КАС України у редакції, що діяла на час звернення до суду з даним позовом, було передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені у ст. 181 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Зазначеною нормою права також встановлені спеціальні строки звернення суду з відповідним позовом. Так, відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС України позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Як раніше зазначалося, відповідно до змісту адміністративного позову та апеляційної скарги ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність Департаменту ДВС Міністерства юстиції України. Обґрунтовуючи свій висновок про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, позивач посилається на те, що 30 вересня 2017 року подав до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України скаргу на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень. Проте відповідач не забезпечив виконання рішення суду на підставі виконавчого документа № 2а-6331/11/2670 від 27 травня 2015 року (ВП № 47958598) згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», а також не виконав вимоги Закону України «Про звернення громадян» щодо порядку розгляду такої скарги та повідомлення про результати.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 та ч. 2 ст. 181 КАС України така бездіяльність могла бути оскаржена позивачем протягом десяти днів з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Перевіряючи дотримання позивачем такого строку, колегія суддів встановила, що скарга від 30 вересня 2017 року була подана на підставі ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Положеннями ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені строк звернення зі скаргою, вимоги до її форми і змісту, а також повноваження особи, яка розглядає скаргу.

Разом з тим, вказана норма права не встановила строку, протягом якого відповідна уповноважена особа зобов'язана розглянути і вирішити скаргу, подану у порядку ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв'язку з цим колегія суддів вважає за можливе для визначення дати початку бездіяльності, яка є предметом оскарження у даній справі, застосувати положення ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Згідно з ч. 1 ст. 20 вказаного Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

З огляду на вказані норми права, днем, коли позивач повинен був дізнатися про бездіяльність Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, яка є предметом оскарження, є дата закінчення сорока п'яти денного строку для розгляду скарги від 30 вересня 2017 року. Зазначену скаргу відповідач отримав 02 жовтня 2017 року, у зв'язку з чим строк для її вирішення сплинув 16 листопада 2017 року, а строк для оскарження бездіяльності щодо розгляду такої бездіяльності закінчився 27 листопада 2017 року.

Даний адміністративний позов був поданий до суду 07 грудня 2017 року, тобто після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 181 КАС України. Доводів, які б вказували на наявність поважних причин пропуску такого строку, позивач не навів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду від 12 грудня 2017 року про залишення адміністративного позову без розгляду є законною та обґрунтованою.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на ч. 4 ст. 99 КАС України колегія суддів вважає помилковими, оскільки досудовий порядок вирішення спору, який є предметом даного позову, не застосовувався та не передбачений законом.

У відповідності до ч. 4 ст. 99 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Бездіяльність Департаменту ДВС Міністерства юстиції України щодо вчинення належних дій за результатами вирішення скарги від 30 вересня 2017 року позивач оскаржив безпосередньо до суду.

Також колегія суддів враховує, що ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена можливість оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця до начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, а також рішень, дій та бездіяльності начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець - до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня в інший спосіб, ніж шляхом звернення до суду - не передбачене.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 звернув увагу, що в даному позові він оскаржує бездіяльність саме Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, тобто органу державної виконавчої служби вищого рівня, яка, на його думку, мала місце під час розгляду скарги на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень, тобто начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, який здійснює виконавче провадження № 47958598.

У відповідності до ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, вимога про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої тривалим невиконанням судового рішення, в розмірі 10000 грн. 00 коп. може бути заявлена в адміністративному позові виключно разом із вимогою вирішити публічно-правовий спір. Оскільки можливість розгляду зазначеяної вимоги в порядку адміністративного судочинства безпосередньо пов'язана з іншими вимогами, що заявлені позивачем до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, колегія суддів приходить до висновку, що така вимога може бути заявлена в адміністративному позові також у межах строку, встановленого для звернення з вимогою вирішити відповідний публічно-правовий спір.

Таким чином, доводи апеляяційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 12 грудня 2017 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції надав належну оцінку дослідженим доказам та правильно застосував норми матеріального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року про залишення без розгляду позовної заяви - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

Н.М. Троян