Справа № 645/4998/17
Суддя: Ульяніч І. В.
Дата ухвалення: 2017-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/4998/17
Провадження № 2-а/645/232/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Ульяніч І.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просила суд:

- визнати неправомірними дії Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення;

- скасувати рішення Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 20.10.2017 року № 704 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення;

- зобов'язати Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 84% від суми для обчислення заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації у Харківській області від 08.09.2017 року № 04-50/440, починаючи з 01.05.2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Вищої Ради юстиції від 19.12.2016 року № 3298/0/1516, у зв'язку з поданням заяви про відставку та відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України, вона була звільнена з посади судді Червонозаводського районного суду м. Харкова. 21.12.2016 року наказом голови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.12.2016 року № 02-12/526 ОСОБА_1 відрахована зі штату, у зв'язку з поданням заяви про відставку та наданням відставки на підставі зазначеного вище рішення.

З грудня 2016 року позивач перебуває на обліку в Індустріальному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та отримує щомісячне грошове утримання судді у розмірі, який було обчислено виходячи із суми 28 000 грн., що складається: з окладу - 16 000 грн.; надбавки за вислугу років 70% - 11 200 грн.; інших виплат, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання, доплати за перебування на адмінпосаді в суді (5%) - 800 грн., згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації у Харківській області № 04-50/784 від 22.12.2016 року.

12.10.2017 року позивач звернулася до відповідача з заявою про здійснення перерахунку щомісячного грошового утримання в розмірі 84 % грошового утримання судді з урахуванням зміни грошового утримання судді (заробітної плати), який працює на відповідній посаді, виходячи із суми для обчислення: оклад - 16 000 грн.; надбавка за вислугу років 70% - 11 200 грн.; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді (5%) - 800 грн.; інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання, матеріальна допомога на оздоровлення - 1 333,33 грн., всього - 29 333,33 грн., на підставі повторно виданої довідки Територіального управління державної судової адміністрації у Харківській області № 04-50/440 від 08.09.2017 року.

20.10.2017 року Індустріальним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова позивачу було відмовлено в здійсненні перерахунку належного їй щомісячного грошового утримання судді у відставці, посилаючись на ст. 135, 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року, що діяв на час призначення грошового утримання, вказавши, що матеріальна допомога на оздоровлення не враховується в суддівську винагороду.

Позивач вважає такі дії неправомірними та такими, що не ґрунтуються на чинному законодавстві та суперечать йому.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.11.2017 року було відкрито скорочене провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, а відповідачу запропоновано у десятиденний строк з дня одержання ухвали та копій документів подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову.

27.11.2017 року з Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова надійшли письмові заперечення на позов, в яких відповідач посилався на те, що при призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці управління керувалось нормами чинного на момент звернення законодавства, а саме Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів». Тому норми рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 не відносяться до данної правової ситуації та не регламентують порядок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, шомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

При цьому ч. 2 ст. 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Таким чином, не передбачено врахування до щомісячного грошового утримання суддів у відставці матеріальної допомоги на оздоровлення, про яку зазначено у довідці Територіального управління державної судової адміністрації у Харківській області № 04-50/440 від 08.09.2017 року, тому Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова діяло згідно діючого законодавства, не порушуючи норм права, що діють в системі пенсійного забезпечення. Просили відмовити у задоволені позову.

Дослідивши матеріали справи та письмові пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 наказом голови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.12.2016 року № 02-12/526 відрахована зі штату Червонозаводського районного суду м. Харкова 21.12.2016 року, у зв'язку зі звільненням у відставку на підставі рішення Вищої ради юстиції «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Червонозаводського районного суду м. Харкова у відставку» від 19.12.2016 року № 3298/0/15-16.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Індустріальному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова.

Згідно наданої позивачем копії трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 працювала суддею Червонозаводського районного суд м. Харкова з 30.11.1994 року по 21.12.2016 року, тобто має 22 роки стажу роботи на посаді судді.

12.10.2017 року позивач звернулася до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова з заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі наданої довідки Територіального управління державної судової адміністрації у Харківській області № 04-50/440 від 08.09.2017 року.

Рішенням № 704 від 20.10.2017 року (пенсійна справа № 850754/171) позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, мотивуючи це тим,що рішенням Конституційного суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 визначено порядок виконання ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в частині призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. А саме зазначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції від 07.07.2010 року № 2453-VI, не передбачено врахування до щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці інших виплат, про які зазначено у наданій довідці.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Забезпечення суддів та статус суддів у відставці визначено Законом України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI). Так, відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 47 зазначеного Закону незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина шоста статті 47 цього Закону).

Розділом Х Закону № 2453-VІ визначено статус судді у відставці. Зокрема, передбачено, що судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання (частина перша статті 138 Закону № 2453-VІ).

Відповідно до частини третьої статті 141 Закону № 2453-VІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

З 01 жовтня 2011 року набрали чинності зміни до вищезазначеної статті, внесені Законом № 3668-VІ, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Частиною п'ятою цієї ж статті визначено, що максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, Конституційний Суд України Рішенням від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину третю та перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 3668-VI визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного Рішення відновили дію частини третя та перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VI в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 3668-VI.

У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що Законом № 3668-VI змінено визначений Законом № 2453-VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668-VIзвузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54).

Крім того, статтею 134 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453- УІ (IX розділ) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і ст. 136 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ (IX розділ), на норми якого посилається відповідач, тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

До того ж, відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за N 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Частиною 3 статті 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-УІ, з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч.3 ст.141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-УІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З правил Інструкції № 5 Зі статистики заробітної плати вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Крім того, згідно зі ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і ст.41 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування " отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов"язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Наведений правовий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 березня 2015 року у справі №21-70а15, яка в силу вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, яка виплачувалася позивачу і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відносяться до складу суддівської винагороди, з якого обчислюється пенсія, а тому у відповідача відсутні правові підстави для відмови позивачеві у перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги, внаслідок чого відповідач має здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, з урахуванням зазначеної в довідці Територіального управління державної судової адміністрації у Харківській області від 08.09.2017 року № 04-50/440 матеріальної допомоги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачу має бути проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 84 % заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження довічного грошового утримання позивача максимальним розміром.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання є протиправними.

Між тим, згідно ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 12.10.2017 року, то позивач має право на перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.10.2017 року.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.05.2017 року по 30.09.2017 року включно задоволенню не підлягають.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати по справі не підлягають розподілу в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 6-14,86,94,159,161,Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Скасувати рішення Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 20.10.2017 року № 704 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобов'язати Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 84% від суми для обчислення заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації у Харківській області від 08.09.2017 року № 04-50/440, починаючи з 01.10.2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 640 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Фрунзенський районий суд м. Харкова шляхом подачі скарги в десятиденний строк з моменту отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справ апеляційним судом.

Суддя І. В. Ульяніч