Справа № 826/10293/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14 грудня 2017 року 10:10 № 826/10293/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищого адміністративного суду України про визнання недостовірною інформації, визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов ОСОБА_1, (далі - позивач, ОСОБА_1), до Вищого адміністративного суду України, (далі - відповідач, ВАСУ), про:

- визнання, що лист відповідача від 25.05.2017 р. містить недостовірну інформацію щодо надходження (щодо дати) до відповідача запиту позивача на інформацію від 03.05.2017 р.;

- визнання, що лист відповідача від 25.05.2017 р. №П-1399 містить неповну інформацію щодо змісту запиту позивача на інформацію від 03.05.2017 р., а тому, зазначена бездіяльність є протиправною;

- визнання, що лист (відповідь) відповідача від 25.05.2017 р. №П-1399 надано не у відповідності до строків, визначених Законом України "Про доступ до публічної інформації";

- зобов'язання відповідача повторно надати позивачу відповідь на запит позивача від 03.05.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідь за результатами розгляду запиту позивача на інформацію від 03.05.2017 р. містить неповну та недостовірну інформацію, а також надана з порушенням встановленого строку, чим порушено законні права позивача.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки запит позивача на інформацію від 03.05.2017 р. розглянуто та надано відповідь на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому не порушено законних прав позивача.

У відповідне судове засідання представник відповідача не прибув, у письмових запереченнях просив розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до ВАСУ із запитом на інформацію від 03.05.2017 р. (вх. №П-1399 від 11.05.2017 р.), (далі - запит №П-1399), в якому зазначено, що на розгляді в ВАСУ знаходився лист (заява) позивача від 03.03.2017 р., на який надана відповідь №П-705 від 24.03.2017 р., яка містить вказівку на двох осіб ВАСУ - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а тому просив повідомити:

- яка саме особа ВАСУ розглядала заяву позивача від 03.03.2017 р.?

- яка саме особа приймала рішення за результатами розгляду заяви позивача від 03.03.2017 р.?

- яка саме особа надавала позивачу відповідь на його заяву від 03.03.2017 р.?

За результатами розгляду запиту №П-1399 відповідач листом від 25.05.2017 р. №П-1399 повідомив, що 06.03.2017 р. до адміністративного суду касаційної інстанції надійшла заява позивача від 03.03.2017 р., яка зареєстрована за №П-705 та передана на розгляд заступнику Голови ВАСУ ОСОБА_2; оскільки порушені у заяві питання перебувають поза межами компетенції ВАСУ, позивачу було надано відповідь, у межах повноважень суду, листом від 24.03.2017 р. №П-705; рішення по суті порушених позивачем у заяві питань адміністративний суд касаційної інстанції не ухвалював; проект згаданого листа було підготовлено відповідальним за документ виконавцем - ОСОБА_3 (в.о. начальника відділу по роботі зі зверненнями громадян та надання інформації).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Так, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначений нормами Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 1, ст. 5, ст. 12, ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Отже, виходячи з положень Закону №2939-VI, ВАСУ є розпорядником інформації.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 14, ч.ч. 1, 2 ст. 19, ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VI, розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

В обґрунтування позовних вимог в частині визнання листа відповідача від 25.05.2017 р. таким, що містить недостовірну інформацію щодо надходження (щодо дати) до відповідача запиту №П-1399, позивачем зазначено, що у вказаному листі зазначено, що запит №П-1399 надійшов до ВАСУ 11.05.2017 р., проте згідно наявного у позивача рекомендованого повідомлення про вручення запит №П-1399 отриманий відповідачем 10.05.2017 р.

При цьому, позовні вимоги у вказаній частині не підлягають задоволенню, оскільки суд не наділений повноваженнями щодо визнання листа таким, що містить недостовірну інформацію. Крім того, помилково зазначена дата надходження до відповідача запиту №П-1399 не порушує жодних прав та інтересів позивача, протилежного суду не доведено.

В обґрунтування протиправної бездіяльності відповідача відносно того, що лист відповідача від 25.05.2017 р. №П-1399 містить неповну інформацію щодо змісту запиту №П-1399, позивачем зазначено, що вказана відповідь не містить інформації щодо того, яка саме особа надавала позивачу відповідь на його заяву від 03.03.2017 р.

Із зазначеним вище обґрунтуванням позивача суд не погоджується, оскільки, як вже зазначалось вище, в листі від 25.05.2017 р. №П-1399 відповідач повідомив, що запит №П-1399 переданий на розгляд заступнику голови ВАСУ ОСОБА_2, а проект листа від 24.03.2017 р. №П-705, яким надано відповідь на заяву позивача від 03.03.2017 р., було підготовлено відповідальним за документ виконавцем - ОСОБА_3 (в.о. начальника відділу по роботі зі зверненнями громадян та надання інформації).

Крім того, лист відповідача від 25.05.2017 р. №П-1399 підписаний саме заступником голови ВАСУ ОСОБА_2

А тому, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень позивача відносно того, що лист відповідача від 25.05.2017 р. №П-1399 містить неповну інформацію щодо змісту запиту №П-1399.

Разом з тим, у ході судового розгляду справи судом встановлено, що дійсно лист (відповідь) від 25.05.2017 р. №П-1399 надісланий(а) відповідачем на запит №П-1399 не у відповідності до строків, визначених Законом №2939-VI, проте, позовні вимоги в частині визнання того, що лист (відповідь) відповідача від 25.05.2017 р. №П-1399 надана не у відповідності до строків, визначених Законом №2939-VI не підлягають задоволенню, оскільки суд не наділений такими повноваженнями, зокрема, щодо встановлення фактів.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, а також зважаючи на те, що запит №П-1399 розглянуто та позивачу за результатами такого розгляду надано відповідь, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для зобов'язання відповідача повторно надати позивачу відповідь на запит №П-1399.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Вищого адміністративного суду України про визнання недостовірною інформації, визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов'язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ю.Т. Шрамко