Справа № 2-а-2496/11
Суддя: Андрощук В. В.
Дата ухвалення: 2011-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2-а-2496/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2011 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі головуючого судді - Андрощука В.В., при секретарі - Забродській Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобовязання вчинити перерахунок та виплату державної соціальної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

22.02.2011р. ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до управління ПФУ в Заводському районі м. Миколаєва про поновлення їй строку звернення до суду, оскільки її конституційні права обмежуються на всіх рівнях - від вищого органу законодавчої влади до управління ПФУ в Заводському районі та про їх порушення вона дізналась після висвітлення цього питання у засобах масової інформації, а також просила зобовязати відповідача здійснити їй перерахунок та виплату суми заборгованості щомісячної соціальної допомоги, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2008р. по 31.12.2010р. з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком.

В судове засідання позивачка не зявилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник УПФУ у Заводському районі м.Миколаєва в судове засідання не зявився, надали до суду заяву, в якій просили слухати справу за відсутності представника відповідача, позовні вимоги не визнали, надали до суду письмові заперечення на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав:

Позивачка отримує пенсію за віком і на неї розповсюджується дія Закону України від 18 листопада 2004р. «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004року, позивачка має право на підвищення мінімальної пенсії за віком на 30%, однак відповідач необгрунтовано відмовив їй в перерахунку пенсії, посилаючись на те, що дію ст.6 вище вказаного Закону було зупинено та не врегульовано в законодавчому порядку розмір пенсії за віком, який необхідно застосувати для обчислення пенсії позивачці відповідно до вказаного Закону. У зв*язку з вище вказаним позивачка змушена звертатися до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Як вбачається зі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VІ підпунктом 2 пункту 41 розділу II внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до яких «дітям війни» (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Зміни внесені підпунктом 2 п.41 розділу II Закону України від 28.12.2007 року №107-VІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а отже, лише з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року включно позивачка має право на підвищення пенсії.

Крім того, підлягають задоволенню вимоги позивачки щодо зобов*язання відповідача в 2009 році нарахувати та виплачувати їй соціальну допомогу - підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дію якої не було зупинено. Згідно ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютих сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям віни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії повинні здійснюватися відповідно до норм ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни».

Положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції 2004р. зберегли свою дію і у 2010р., оскільки ст.70 Закону України «Про державний бюджет України на 2010р.» Кабінету Міністрів України надано право у 2010р. встановлювати розміри лише тих соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати.

Посилання відповідача на неможливість виконання вказаного рішення КСУ в частині здійсне зазначених виплат до визначення компетентними органами їх механізму та джерел фінансування заслуговує на увагу, оскільки не спростовує викладене, а також суперечить ч. 1 ст. 8 КАС У країни, відповідно до якої при вирішенні справи суд повинен керуватися принципом верховенства права, відпові до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Що стосується позиції представника відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову ще й зважаючи на те, що відсутній механізм реалізації права позивача на нарахування і виплату їй спірного підвищення пенсії, то навіть у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини (в даному випадку закону чи іншого нормативного акту, який би на думку відповідача встановлював розмір мінімальної пенсії за віком для визначення передбаченого законом України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення пенсії), суд не може відмовити в задоволенні позову з цих підстав, а відповідно до ч.7 ст. 9 КАС України повинен застосувати закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

На підставі до ч.1 ст. 94 КАС України на користь позивачки підлягають поверненню з місцевого бюджету, а саме з управління Державного Казначейства у м.Миколаєві понесені нею судові витрати по сплаті держмита у розмірі 3,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.7- 12, 69-86, ч.4 ст.128, ст.ст.136, 158-164 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва перерахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення у розмірі 30% надбавки до мінімальної пенсії за віком з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. включно, а також з 01.01.2009 року по 31 грудня 2010року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Повернути з місцевого бюджету - Управління Державного Казначейства у м.Миколаєві ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті держмита у розмірі 3,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набуває законної сили через 10 днів після її проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через місцевий суд в порядку визначеному ст. 186 КАС України.

Суддя: В.В.Андрощук