Справа № 335/5772/17(2-а/335/270/2017)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2017 рокусправа № 335/5772/17(2-а/335/270/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Уханенка С.А.

судді: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу інспектора сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 серпня 2017 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ,-

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР №362482 від 05.05.2017 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 серпня 2017 р. адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 362482 від 05.05.2017 року, прийняту інспектором безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень 00 копійок.

В задоволенні позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, інспектор сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, що як наслідок призвело до грубих порушень норм процесуального права та неправильного вирішення справи та просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, інспектором сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, 05.05.2017 року було складено постанову серії АР №362482 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 121 КУпАП, а саме п. 31.1. Правил дорожнього руху України, у звязку з наявністю підтікання рідин.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Норма ст.61 Конституції України встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно частин 1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому, застосування уповноваженими на те посадовими особами заходів адміністративного впливу здійснюється в точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею ст.251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов'язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Так, частина 2 ст. 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, у виді накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вимога пункту 31.1. Правил дорожнього руху України, на порушення якого посилається відповідач, передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Проте, порушення за які особу може бути притягнуто до відповідальності визначено у пп. 31.2-31.7, за яких експлуатація транспортного засобу забороняється.

В той же час постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить не лише викладення обставин допущеного позивачем правопорушення, але і норми Правил дорожнього руху, яка була порушена. Підтікання яких речовин, з яких вузлів та спосіб визначення цих обставин, відповідачем також не визначено.

Жодних доказів на підтвердження правомірності винесеного рішення, так як і відповідно допущеного позивачем порушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідачем не надано.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, явку представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суду не повідомив, тим самим не скористався своїм процесуальним правом та не виконав своїх процесуальних обовязків.

Посилання заявника апеляційної скарги на безпосереднє спостереження уповноважених осіб скоєного правопорушення, не приймається судом апеляційної інстанції, оскільки воно має бути зафіксоване на матеріальному носії, а тому візуальне спостереження не є доказом вчиненого правопорушення.

Таким чином, оскільки відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не додержано вимог чинного законодавства, яким врегульовано порядок розгляду таких справ, та не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок відповідача про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для скасування постанови серії АР №362482 від 05.05.2017 року.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи та надана правильна правова оцінка, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

При цьому, щодо позовних вимог про закриття справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає, що адміністративні суди не наділені повноваженням закривати провадження у справах про адміністративне правопорушення, оскільки це питання відноситься до повноважень органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності і згідно п.3 ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів на дані публічно - правові відносини не поширюється.

Тому постанова суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі в цій частині, в решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Інспектора сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 серпня 2017 р. скасувати в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження в цій частині.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим