Справа № 569/9331/17
Суддя: Кучина Н.Г. Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/9331/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді Кучиної Н.Г.

з участю секретаря судового засідання Довбенко Г.В.

розглянувши справу у відкритому судовому засіданні за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, як міжрегіонального територіального органу Національної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, як міжрегіонального територіального органу Національної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 650786, винесену 30 травня 2017 року інспектором роти № 9 батальйону № 1 УПП в м. Києві ДПП рядовим поліції Дрозд В.О.про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, так як він Правил дорожнього руху не порушував, а дії інспектора при її винесенні є незаконними та такими, що грубо порушують порядок розгляду справи та його права, передбачені законодавством України.

30 травня 2017 року він, керуючи автомобілем рухався по бульвару Чоколівському та в результаті руху сталась поломка, а саме: відбулось руйнування герметичності пластикової трубки гальмівної системи тягача, яка веде до заднього правого енергоакумулятора задньої осі тягача внаслідок чого автомобіль загальмувало шляхом механічного змикання пружин в енергоакумуляторі, що являється штатним режимом аварійного гальмування при втраті повітря. Відповідно подальший рух даним транспортним засобом становив небезпеку для навколишнього середовища, то він змушений був на той момент, з метою запобігання створення заторів та аварійної ситуації по бульвару Чоколівському припаркувати автомобіль біля правого краю проїзної частини, при цьому не заважаючи іншим учасникам дорожнього руху. Встановивши знаки аварійної зупинки згідно правил дорожнього руху та здійснивши ремонт свого автомобіля, продовжив рух транспортним засобом та підчас виїзду із правого краю проізжої частини був зупинений інспектором роти № 9 батальйону № 1 УПП в м. Києві ДПП рядовим поліції Дрозд В.О. Просить суд, постанову серії АР № 650786 від 30 травня 2017 року за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 510 ( п»ятсот десіть) грн - визнати протиправною та скасувати, а справу закрити.

Крім того, жодних з необхідних перелічених п.9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі дій інспектор не вчиняв, а справу розглянув, одразу винісши постанову. Фактично його було позбавлено гарантованих законодавством прав на справедливий, повний та неупереджений розгляд справи і він не мав можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі надати свої пояснення. Вважає, що дії інспектора роти № 9 батальйону № 1 УПП в м. Києві ДПП рядового поліції Дрозд В.О., щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення без врахування його пояснень, з порушенням порядку розгляду справи, за відсутності доказів та з порушенням його права на правову допомогу є протиправними, а відтак винесена постанова 30 травня 2017 року серії АР № 650786 про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною і необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Представник позивача через канцелярію суду подав заяву № 6225/17 від 28.12.2017 року про розгляд справи у його відсутність та його довірителя, позов підтримав, просив його задовольнити, оскільки його довіритель ПДР не порушував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що 30 травня 2017 року інспектор роти № 9 батальйону № 1 УПП в м. Києві ДПП рядовий поліції Дрозд В.О. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №650786 відносно ОСОБА_1

Як зазначено у оскаржуваній постанові 30 травня 2017 року о 09 год. 40 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом н.з. НОМЕР_1, на бульварі Чоколівському здійснив рух на смузі для руху маршрутних ТЗ позначеній дорожнім знаком 5.11, чим порушив вимоги правил 17.1 ПДР

Згідно постанови, посадова особа відповідача, враховуючи, що водій автомобіля скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП, постановила застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі - Правила дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил,а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В судовому засіданні судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП не визнавав, про що повідомив поліцейського.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно положень ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем суду не надано, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростовані.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2,3 ч.1 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може, в тому числі, прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій.

При розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, інспектор роти № 9 батальйону № 1 УПП в м. Києві ДПП рядовий поліції Дрозд В.О. не взяла до уваги усні пояснення позивача, доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не надала, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про закриття провадження по справі суд приходить до висновку, що в цій частині необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критерієм, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за наявними критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративним - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 77, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, як міжрегіонального територіального органу Національної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задоволити частково.

Постанову серії АР № 650786 від 30 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 510 ( п»ятсот десіть) грн - визнати протиправною та скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом тридцяти днів з моменту отримання копії постанови до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Рівненського

міського суду Н.Г.Кучина