Справа № 484/3688/17
Суддя: Мельничук О. В.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/484/117/17
Справа № 484/3688/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2017 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Мельничук О.В.,

при секретарі - Голубковій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що з 10.09.1992 року по 15.01.2010 року вона працювала секретарем судового засідання Первомайського міськрайонного суду, а з 16.01.2010 року перебуває на обліку в Первомайському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області, як одержувач пенсії (державного службовця) за віком, відповідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та була звільнена з роботи по досягненню пенсійного віку. Наказом № 263 від 18.12.2012 року позивачка була прийнята на посаду секретаря судового засідання Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області де і працює по теперішній час та з вказаного періоду отримувала заробітну плату і пенсію. З 01.04.2015 року відповідач припинив виплату їй пенсії у зв'язку зі змінами в законодавстві, про що повідомив позивачки. На усний запит позивачки відповідач роз'яснив, що виплата пенсії припинена відповідно до ЗУ № 911-V111 від 24.12.2015 року. На підставі викладеного ОСОБА_1 вважає дії відповідача незаконними та такими, що порушують її конституційні права, оскільки з 01.01.2016 року виплату пенсії відновлено не було.

На звернення позивача щодо виплати призначеної їй пенсії за віком, від відповідача вона отримала відмову за вих.27-Я-08 від 07.07.2017 року.

Позивачка вважає неправомірною невиплату їй пенсії у період з 01.06.2015 року по теперішній час і просить зобов'язати відповідача відновити їй виплату пенсії за вказаний період, посилаючись на те, що відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213- VIII у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Такий Закон у визначений строк не був прийнятий, у зв'язку з чим з 01.06.2015 року втратили чинність норми закону «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і посада, на якій вона працює, з 01.06.2015 року не дає права на призначення пенсії в порядку і на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», тобто підстави для невиплати раніше нарахованої їй пенсії відсутні вже з 01.06.2015 року.

В судове засідання позивачка не з'явилася, надала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачу призначено пенсію за віком з 16.01.2010 року, яку обчислено відповідно до Закону України «Про державну службу». Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року не виплачуються пенсії у період роботи особам, які мають право на пенсію згідно Закону України «Про державну службу». Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року було подовжено вищезазначене обмеження виплати пенсій у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року. Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року тимчасово по 31.12.2017 року особам, які займають посади державної служби призначені пенсії не виплачуються.

Таким чином з 01.04.2015 року почали діяти обмеження, щодо виплати призначених пенсій особам, які працюють на посадах державних службовців, а оскільки позивач з 2012 року працює на посаді секретаря Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то виплата їй пенсії не проводилась з 01.04.2015 року по 01.10.2017 року.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України з 16.01.2010 року та отримує пенсію за віком відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 року № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» внесені наступні положення: тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу», «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, станом на 01.04.2015 року, посада, на якій працює позивач, дійсно давала право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено саме з 01.04.2015 року.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів", «Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України", «Про судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Зазначений у пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення, тобто пенсії за цим Законом не призначаються.

З того часу особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», відповідач не прийняв до уваги весь зміст закону, в тому числі п.5 розділу ІІІ.

За таких обставин суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 1058, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Поновити права та інтереси позивача іншим шляхом, ніж відновленням виплати цієї пенсії у період, коли вона неправомірно не виплачувалася, хоча раніше була нарахована, неможливо.

Враховуючи викладене та ненадання доказів відповідачем, суд знаходить позов доведеним, дії відповідача є протиправними, оскільки не відповідають вимогам Конституції та Законів України, тому позов слід задовольнити в межах з 01.06.2015 року по 01.10.2017 року.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що загальне поняття пенсії визначено у ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

Отже, законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі пенсійних виплат. З самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Відтак, виплату пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 242- 246, 250, 293, 295-297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Визнати протиправними дії Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (, адреса: вул. Вокзальна, 36 м. Первомайськ Миколаївської області, 55213) щодо припинення виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, 55200) пенсії за віком з 01.06.2015 року по 01.10.2017 року та зобов'язати виплатити пенсію за віком.

Стягнути з Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (, адреса: вул. Вокзальна, 36 м. Первомайськ Миколаївської області, 55213) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, 55200) витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом. Суддя: