Справа № 223/289/17
Суддя: Дочинець С. І.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер: 223/289/17
Провадження номер: 2-а/223/17/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області, діючий як місцевий адміністративний суд в складі: головуючого судді Дочинця С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Пономаренко В.С., розглянувши в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледар Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Вугледарського міського суду з адміністративним позовом до відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледарі Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії.

Позовні вимоги мотивує тим, що він 23 листопада 2016 року звертався до відповідача 01 червня 2017 року з заявою про призначення пенсії у відповідності до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак Рішенням № 887 від 30 листопада 2016 року йому було відмовлено в призначенні пенсії у зв'язку з тим, що на час звернення він не мав необхідних 25 років пільгового стажу роботи. За проведеним відповідачем розрахунком загальний стаж роботи позивача становить 25 років 9 місяців 17 днів, пільговий стаж роботи позивача при загальному заліку становить 24 роки 6 місяців 5 днів, а тому право на пенсію за ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у позивача виникне 19 травня 2017 року.

Однак, до пільгового стажу відповідачем не зараховано період навчання в професійно-технічному училищі №91 міста Донецька з 13 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року за спеціальністю «електрослюсар підземний», вказаний період зараховано як період роботи на підприємстві в якості учня гірника поверхні та електрослюсаря чергового по ремонту устаткування 3 розряду, що відноситься до професій поверхні. Враховуючи, що позивач з об'єктивних причин не міг працювати за здобутою професією повний робочий день під землею, оскільки на той час не досяг 18-річного віку, а вже після досягнення відповідного віку на тому ж підприємстві 30 квітня 1987 року позивача було переведено на роботу за набутою професією. Отже, після закінчення навчання позивач не мав можливості працювати за отриманою професію не з власної вини, відповідно до діючого законодавства. При цьому, позивач зазначає, що згідно з розрахунком стажу, який зроблено відповідачем ОСОБА_3 зараховано в пільговий стаж період знаходження на інвалідності внаслідок нещасного випадку та складає 19 років 11 місяців 25 днів, що не відповідає дійсності, оскільки відповідачем безпідставно виключено по декілька днів у кожному місяці в період знаходження позивача на інвалідності внаслідок трудового каліцтва. Окрім того, відповідачем окрім періоду навчання, не зараховано період служби в лавах армії, що випливає з рішень відповідача №504 від 26.05.2017 року та №693 від 14.07.2017 року. Так, під час роботи на шахта «Південнодонбаська №3» ВО «Донецьквугілля», за професією «електрослюсар підземний» з повним робочим днем під землею, наказом по підприємству позивача було звільнено у зв'язку з призовом до лав Радянської Армії. ОСОБА_3 проходив службу у лавах Радянської Армії у період з 23.05.1989 року по 23.05.1989 року, що складає 2 роки 0 місяців 1 день.

Позивачем було надано декілька заяв про уточнення позовних вимог, за останньою редакцією яких, ОСОБА_3 просить суд визнати неправомірним рішення відповідача №887 від 30 листопада 2016 року, щодо відмови в призначенні пенсії згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період навчання в СПТУ №91 міста Донецька, за професією «Електрослюсар підземний» з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року, період проходження строкової служби з 23 травня 1987 року по 23 травня 1989 року, та весь період знаходження на інвалідності внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві з 13.02.1991 року по 31 травня 1996 року та з 20 червня 2001 року по 23 листопада 2016 року. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледарі Донецької області повторно розглянути заяву про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно ст. 14 закону України «про пенсійне забезпечення» від 23 листопада 2016 року.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, якою просив справу розглядати за його відсутності, довірив здійснення представництва його інтересів у суді адвокату ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові та уточненнях до нього. Зазначила, що відповідач відмовив позивачу у призначені пенсії у відповідності до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки, посилаючись на ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», не зараховував період навчання позивача у професійно-технічному училищі з за спеціальністю «електрослюсар підземний» та час проходження строкової військової служби. Зазначила, що не зарахування періоду навчання відповідач обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 протягом трьох місяців з дня закінчення навчання не працевлаштувався за набутою професію «електрослюсар підземний», однак на час закінчення навчання позивачу не виповнилось 18 років і законом була заборонена праця неповнолітніх на підземних роботах, а тому ОСОБА_3 з незалежних від нього об'єктивних причин не мав можливості працевлаштуватись на посаду електрослюсаря підземного. Щодо строкової служби в армії представник позивача зауважила, що ОСОБА_3 як до призову до лав армії, так і після працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а тому період строкової служби має бути зарахований в повному обсязі до пільгового стажу позивача. Окрім того, пояснила, що періоди перебування позивача на інвалідності та їх зарахування до пільгового стажу також є спірними, оскільки наявні розходження у підрахунку такого стажу роботи.

Представник відповідача Пономаренко В.С. в судовому засіданні вимоги адміністративного позову не визнав, посилаючись на раніше надане до суду письмове заперечення. Пояснив, що ОСОБА_3 не було зараховано до пільгового стажу період навчання позивача у СПТУ №91 не підлягає зарахування до пільгового стажу, оскільки позивач закінчив навчання 30.12.1986 року та мав працевлаштуватись за набутою спеціальністю «електрослюсар підземний» до 02.04.1987 року, однак згідно записів в трудовій книжці позивача, останній був працевлаштований за даною спеціальністю 29.04.1987 року, тобто з порушення трьохмісячного терміну. Щодо періоду проходження строкової служби в армії, зауважив, що управління не заперечує проти зарахування 1 року 6 місяців 20 днів строкової служби до пільгового стажу, оскільки час строкової служби зараховується не більше ніж позивач має реального стажу роботи на пільгових умовах. Зауважив, що відповідачем в повному обсязі було зараховано позивачеві періоди перебування на інвалідності, а неточності в розрахунках, на які посилається представник позивача, є наслідком нерозуміння формули розрахунку такого виду стажу.

Суд, заслухавши думки позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до посвідчення серії АГ №957883 ОСОБА_3 перебуває на пенсії по інвалідності ІІІ групи (а.с. 10).

В судовому засіданні встановлено, що позивач тричі звертався до Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледар Донецької області з заявами про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком № 887 від 23.11.2016 року, № 504 від 26.05.2017 року та № 693 від 14.07.2017 року, однак йому було відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Так, спірним Рішення №887 від 30.11.2016 року про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком зазначено, що при розрахунку стажу встановлено, що позивач має загальний стаж роботи 25 років 9 місяців 17 днів, стаж роботи за Списком №1 становить 1 рік 6 місяців 20 днів. Час перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва складає 19 років 11 місяців 28 днів. При загальному заліку заявник має 24 роки 6 місяців 5 днів пільгового стажу, а отже заявник не має 25 років пільгового стажу для призначення пенсії згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зазначено, що ОСОБА_3 набуде право на пенсію через 5 місяців 26 днів, тобто 19 травня 2017 року (а.с. 8, 9).

Як вбачається з відповіді Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледарі Донецької області №1/К-09-01-02 від 08.02.2017 року, позивачу повідомлено, що відповідно до матеріалів його пенсійної справи при проведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах до пільгового стажу роботи були зараховані періоди роботи:

- з 01.07.1986 року по 13.07.1986 року - період навчання за спеціальністю в середньому професійно-технічному училищі №91 міста Донецька;

- з 29.04.1987 року по 15.05.1987 року - підприємство «шахта Південнодонбаська №3»;

- з 23.05.1987 року по 23.05.1989 року - військова служба;

- з 07.08.1989 року по 23.11.1989 року - підприємство «Шахта Південнодонбаська №3»;

- з 27.11.1989 року по 12.02.1991 року - підприємство «Шахта Південнодонбаська №3»;

- з 13.02.1991 року по 23.11.2016 року - період знаходження на інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

Періоди роботи на підприємстві «Шахта Південнодонаська №3» з 24.11.1989 року по 26.11.1989 року не зараховано до пільгового стажу, у зв'язку з находженням у безоплатній відпустці. Період з 14.07.1986 року по 28.04.1987 року зарахований, як робота на підприємстві «Шахта Південнодонбаська №3» в якості учня гірника поверхні та електрослюсаря чергового та по ремонту устаткування з розряду. Тому, на момент звернення позивача 23.11.2016 року з заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, пільгових стаж останнього становив 24 роки 6 місяців 5 днів, тобто ОСОБА_3 не мав необхідних 25 років пільгового стажу, передбаченого ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 16).

Однак, підчас другого звернення 19 травня 2017 року до відповідача, ОСОБА_3 Рішенням № 504 від 26.05.2017 року знову відмовлено від в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, оскільки останній не мав необхідних 25 років пільгового стажу для призначення пенсії згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» При розрахунку стажу відповідачем встановлено, що позивач має загальний стаж роботи 25 років 8 місяців 12 днів, стаж роботи на пільгових умовах за списком №1 складає 1 рік 6 місяців 20 днів, час передування на інвалідності в наслідок трудового каліцтва становить 19 років 10 місяців 24 дні, час перебування на інвалідності та роботи на загальних підставах одночасно - 1 рік 4 місяці 27 днів. Військова служба 2 роки 0 місяців 1 день. Зазначено, що ОСОБА_3 набуде право на пенсію через 1 місяць 18 днів, тобто 06 липня 2017 року (а.с. 48).

При цьому, коли позивач втретє звернувся до відповідача з заявою № 693 від 14 липня 2017 року, йому знову Рішенням №693 від 14.07.2017 року було відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, оскільки ОСОБА_3 не має необхідних 25 років пільгового стажу для призначення пенсії згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Визначено, що останній має загальний стаж роботи 27 років 10 місяців 28 днів, стаж роботи на пільгових умовах за Списком №1 - 1 рік 6 місяців 20 днів, час перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва складає 19 років 11 місяців 8 днів, час перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва та робота на загальних підставах одночасно - 1 рік 4 місяці 28 днів, військова служба - 1 рік 6 місяців 20 днів. Загальний пільговий стаж заявника склав 24 роки 05 місяців 16 днів, з урахуванням військової служби і знаходження на інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

Окрім того, зазначено, що Рішення №504 від 26.05.2017 року слід вважати недійсним у зв'язку з тим, що був не вірно розрахований пільговий стаж, а саме період військової служби з 23.05.1987 року по 23.05.1989 року, оскільки при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 служба в армії враховується в розмірі, що не перевищує наявного стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах. Тому, період військової служби склав 1 рік 6 місяців 20 днів, а не 2 роки 1 день, як було зараховано раніше (а.с. 49).

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 14 липня 1986 року, останній у період з 14.07.1986 року був прийняти до шахти «Південнодонбаська №3» ВО «Донвугілля» гірничим робітником учнем поверхні 1 розряду на дільницю ВШТ. Переведений 20.10.1986 року для проходження виробничої практики електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування 3 розряду. Позивач 05.01.1087 року був переведений електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування з розряду на іншу дільницю (а.с. 11).

ОСОБА_3 29.04.1987 року був переведений електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті, а 15.05.1987 року був звільнений з підприємства у зв'язку з призовом до лав Радянської Армії. Служба позивача у лавах Радянської Армії складає період з 23 травня 1987 року по 27 травня 1989 року, що окрім запису в трудовій книжці, також підтверджується військовим квитком останнього серії НОМЕР_2 (а.с. 11, 50).

Позивача 07.09.1989 року було прийнято на роботу до Шахти «Південнодонбаська №3» електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті, а 12.02.1991 року був звільнений у зв'язку з переходом на ІІ групу інвалідності (а.с. 11).

Як вбачається з довідок уточнюючих особливий характер праці або умов праці, необхідний для призначення пільгової пенсії №191 та №190 від 28.09.2016 року, виданих ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», ОСОБА_3 працював повний робочий день в ВП «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» ДП «ДВЕК» у період:

- з 29.04.1987 року електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті, а 15.05.1987 року був звільнений у в'язку з призовом в лави Радянської Армії;

- з 07.08.1898 року електрослюсарем підземний з повним робочим днем в шахті, звільнений 12.02.1991 року на ІІ групу інвалідності (а.с. 13).

Відповідно до довідки, виданої ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», ОСОБА_3 наказом по підприємству №565-к від 30.06.1986 року був направлений на курсове навчання з відривом від виробництва строком на 6 місяців до СПТУ №91 міста Донецька (а.с. 12).

Згідно диплома про професійну технічну освіту № НОМЕР_3, виданого 31 грудня 1986 року Середнім професійно-технічним училищем №91 міста Донецька, ОСОБА_3 у період з 01 липня 1086 року по 30 грудня 1986 року навчався у зазначеному навчальному закладі та закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища на базі середньої освіти за професією «електрослюсар підземний», останньому присвоєно кваліфікацію - електрослюсар підземний третього розряду (а.с. 12).

Відповідно до договору, укладеного між СПТУ №91 та Шахтою «Південнодонбаська №3», про проходження виробничої практики, ОСОБА_3 був направлений на підприємство з 01.11.1986 року по 31 грудня 1986 року для проходження виробничої практики за професією електрослюсар підземний (а.с. 15).

Згідно військового квитка серії НОМЕР_2 позивач у період з 23 травня 1987 року по 23 травня 1989 року проходив військову службу (а.с. 50).

Як вбачається з виписок із актів огляду МСЕК серії ДОН-05 №032104 від 02.0.2007 року, №082006 від 16 липня 2005 року,серії ДОН-07 №075639 від 20.10.2009 року, №157887 від 20.06.2001 року, серії ДОН-04 №024980 від 20.09.2003 року, позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності за захворюванням пов'язаним з нещасним випадком на виробництві (а.с. 19-21).

Згідно розрахунку стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивача за матеріалами пенсійної справи, виконаного представником позивача ОСОБА_1, стаж роботи позивача за списком №1 станом на 23.11.2016 року становить 24 роки 9 місяців 18 днів (а.с. 51).

Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги пояснення учасників справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 72 КАС України, відповідачем не оспорюється та не підлягає доказуванню факт роботи ОСОБА_3 на посаді, яка дає право на отримання пенсії на пільгових умовах. Окрім того, не підлягають доказуванню факт та періоди навчання позивача в СПТУ №91 та проходження ним строкової військової служби, а також наявність у позивача інвалідності ІІІ групи та необхідність зарахування всього часу перебування останнього на інвалідності до пільгового стажу роботи, оскільки кожна зі сторін посилається на зазначені періоди як в досліджених письмових доказах, так і при наданні суду усних пояснень. Однак, спірним є питання до якого саме виду стажу мають бути зараховані період навчання в СПТУ та період проходження строкової військової служби, до загального чи пільгового, і в яких саме розмірах вони мають бут зараховані, тому, саме зазначені питання підлягають дослідженню судом при вирішенні справи.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин,- за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. п. 1, 6, 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Для підтвердження військової служби приймаються військові квитки. Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами.

Відповідно до п. 10 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 «Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Вирішуючи питання про правомірність чи не правомірність відмови відповідача від зарахування до пільгового стажу позивача періодів навчання в СПТУ та проходження строкової військової служби, суд виходить з наступного.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, позивач навчався у Середньому професійно-технічному училищі №91 міста Донецька у період з 01.07.1986 року по 30.12.1986 року та проходив строкову військову службу у період з 23 травня 1987 року по 23 травня 1989 року, тобто до прийняття та набрання чинності Закону України «Про професійну-технічну освіту» від 10.02.1998 року та Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року, «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» від 02.06.2005 року, а тому в даному випадку посилання відповідача на зазначені Закони України як на підставу відмови для зарахування даних періодів до пільгового стажу позивача є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам законодавства, оскільки у відповідності до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

До спірних правовідносин має застосовуватись законодавство чинне на момент їх виникнення.

Відповідно до п. п. «з», «к» п. 109 Постанови Ради Міністрів СРСР «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» від 03.08.1972 року №590 Період служби в складі Збройних Сил СРСР прирівнюється за вибором особи, яка звертається за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за завершенням цього періоду. Період навчання у училищах і школах системи державних трудових резервів та системи професійно-технічного навчання (професійно-технічних училищах), прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням даного періоду.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що період строкової військової служби повинен зараховуватись до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо особа на момент призову на строкову військову службу працювала за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах, або після демобілізації особа працевлаштувалась на роботу за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Факт того, що ОСОБА_3 як до призову до лав армії працював, так і після звільнення з лав армії працював за професією електрослюсар підземний, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, жодною зі сторін в судовому засіданні не оспорювалось та підтверджено відповідним записом в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 14 липня 1986 року та довідкою уточнюючої особливий характер роботи №191 від 28.09.2016 року.

Окрім того, спираючись на положення п. «в» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу», у відповідності до яких час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа, зокрема, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Як зазначалось раніше, позивач до призову у лави армії працював за професією електрослюсар підземний, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, однак приймаючи до уваги, що період служби в армії може бути зараховано в розмірі, що не перевищує наявний пільговий стаж роботи, до якого відповідачем не було зараховано період навчання позивача у СПТУ №91 міста Донецька, а також враховуючи, що після звільнення з лав армії ОСОБА_3 пропрацював на посаді електрослюсаря підземного лише 1 рік 6 місяців 6 днів та був звільнений не за власним бажанням, а у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності отриманої внаслідок нещасного випадку на виробництві та протипоказанням роботи в підземних умовах, та був вимушений залишити роботу, суд вважає, що період служби в армії з 23 травня 1987 року по 23 травня 1989 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу ОСОБА_3 в повному обсязі.

Щодо зарахування періоду навчання в професійно-технічних училищах, то п. 109 Постанови Ради Міністрів СРСР «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» передбачає, що для зарахування даного періоду до пільгового стажу, особа після завершення навчання має працевлаштуватись за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, при цьому не встановлюючи обмежень щодо часу працевлаштування особи або конкретної професії, а тому посилання відповідача на те, що позивач після закінчення Середнього професійно-технічного училищапротягом трьох місяців мав працевлаштуватись на роботу за набутою у Середньому професійно-технічному училищі професією є безпідставними.

Окрім того, суд враховує положення ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», відповідно до яких час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. При цьому, суд враховує, що на час закінчення позивачем 30.12.1986 року Середнього професійно-технічного училища №91 міста Донецька, останньому не виповнилось 18 років, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 190 КЗпП останньому законодавством було заборонено працювати на важких роботах і на роботах з шкідливими або небезпечними умовами праці, а також на підземних роботах, а тому ОСОБА_3 з об'єктивних, незалежних від нього причин, не мав можливості протягом трьох місяців з дня закінчення навчання працевлаштуватись за набутою професію. При цьому, суд вважає необхідним наголосити, що з досягненням позивачем 30 квітня 1987 року вісімнадцятирічного віку, який дозволяв би працевлаштуватись за набутою професією, ОСОБА_3 з першого ж дня був переведений на посаду електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що період навчання ОСОБА_3 у Середньому професійно-технічному училищі №91 міста Донецька з 01.07.1986 року по 30.12.1986 року за професією «Електрослюсар підземний» має бути зараховано до пільгового стажу останнього, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, у відповідності до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні письмові докази та пояснення сторін, суд приходить до висновку про безпідставність не зарахування ОСОБА_3 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період навчання у середньому професійно-технічному училищі №91 міста Донецька за професією «електрослюсар підземний» та періоду проходження строкової військової служби.

Вирішуючи питання щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоди знаходження на інвалідності внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Згідно ч. 4 ст. 9 Закону України «Про охорону праці» час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.

Так, в судовому засіданні встановлено та не оспорювалось сторонами, що позивач звільнений з посади електрослюсаря підземного, у зв'язку з встановлення ІІ групи інвалідності отриманої внаслідок нещасного випадку на виробництві, а тому має право на зарахування всього періоду перебування на інвалідності до пільгового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, що також підтверджується відповідним записом у трудовій книжці останнього серії НОМЕР_1 від 14 липня 1986 року та рядом виписок із актів огляду МСЕК.

З огляду на викладене, на виконання положень ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 9 Закону України «Про охорону праці», суд вважає необхідним зобов'язати відповідача зарахувати ОСОБА_3, до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період знаходження на інвалідності внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві з 13 лютого 1991 року по 31 травня 1996 року та з 20 червня 2001 року по 23 листопада 2016 року.

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3, про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 23 листопада 2016 року, з зарахуванням до пільгового стажу періодів: навчання в СПТУ №91 міста Донецька, проходження строкової військової служби та знаходження на інвалідності внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві, суд виходить з наступного.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Так, у відповідно до ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку Управління Пенсійного фонду України в місті Вугледарі Донецької областімає виключну компетенцію в питаннях призначення пенсіїособі.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне рішення відповідача прийняте без повного з'ясування обставин справи та інших документів наданих позивачем, а тому, з урахуванням дискреційних повноважень Управління Пенсійного фонду України в місті Вугледарі Донецької областіна прийняття рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»,та визначення підстав, за яких призначається даний вид пенсії або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд вважає необхідним зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 23 листопада 2016 року, з зарахуванням до пільгового стажу періодів: навчання в СПТУ №91 міста Донецька, проходження строкової військової служби та знаходження на інвалідності внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, ст. ст. 14, 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 24, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу», ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», ст. 9 Закону України «Про охорону праці», п. 109 Постанови Ради Міністрів СРСР «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» від 03.08.1972 року №590, п. п. 1, 6, 8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року № 637, ст. ст. 2, 6, 7, 11, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вугледарі Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Вугледарі Донецької області №887 від 30 листопада 2016 року, щодо відмови ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в призначенні пенсії згідно частини 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Вугледарі Донецької області зарахувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період навчання в СПТУ №91 міста Донецька за професією «Електрослюсар підземний» з 01 липня 1986 року по 30 грудня 1986 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Вугледарі Донецької області зарахувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період проходження строкової військової служби з 23 травня 1987 року по 23 травня 1989 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Вугледарі Донецької області зарахувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період знаходження на інвалідності внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві з 13 лютого 1991 року по 31 травня 1996 року та з 20 червня 2001 року по 23 листопада 2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Вугледарі Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 23 листопада 2016 року, з зарахуванням до пільгового стажу зазначених періодів: навчання в СПТУ №91 міста Донецька за професією «Електрослюсар підземний», проходження строкової військової служби та знаходження на інвалідності внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку і подана в апеляційну інстанцію через Вугледарський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення, а в зв'язку з застосуванням судом ч. 3 ст. 160 КАС України - оголошення лише вступної та резолютивної частини постанови, вона може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.