Справа № 815/4290/13-а
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2018-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4290/13-а
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" до Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерства інфраструктури України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Трейдінг" та за участю прокуратури Одеської області про визнання протиправними дій та визнання недійсними результатів аукціону, про визнання не чинним п.22 додатку до рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 року №69-V "Про визначення та затвердження переліку земельних ділянок, що підлягають продажу суб'єктам підприємницької діяльності під забудову на земельних торгах у 2006-2007 роках", -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Господарського суду Одеської області звернулось Державна судноплавна компанія "Чорноморське морське пароплавство" до Одеської міської ради, Управління земельних ресурсів ОМР про визнання протиправними дій з проведення земельного аукціону з публічного продажу земельної ділянки та окремо з вимогою про визнання не чинним п.22 додатку до рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 року №69-V "Про визначення та затвердження переліку земельних ділянок, що підлягають продажу суб'єктам підприємницької діяльності під забудову на земельних торгах у 2006-2007 роках".

Постановою господарського суду Одеської області від 10.01.2007 року у справі №6/373-06-9545А наведений позов було задоволено.

Згідно постанови Одеського апеляційного господарського суду від 17.04.2007 року у справі №6/373-06-9545А було скасовано постановою господарського суду Одеської області від 10.01.2007 року, в позові відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.04.2013 року у справі №К-36083/09 касаційну скаргу ДСК «ЧМП» задоволено частково, постанову господарського суду Одеської області від 10.01.2007 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17.04.2007 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

При новому судовому розгляді справи постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.08.2013 року у справі № 815/3296/13-а позов ДСК «ЧМП» задоволено, визнано нечинним п.22 додатку до Одеської міської ради від 27.06.2006 року №69-V "Про визначення та затвердження переліку земельних ділянок, що підлягають продажу суб'єктам підприємницької діяльності під забудову на земельних торгах у 2006-2007 роках".

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2013 року у справі №815/3296/13-а відповідні апеляційні скарги Одеської міської ради, Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради, ТОВ «А-Трейдінг» задоволено, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02.08.2013 року скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 10.02.2016 року у справах № К/800/64735/13 та №К/800/63679/13 (з урахуванням відповідних ухвал про виправлення описки від 11.02.2016 року) касаційні скарги ДСК «ЧМП» та заступника прокурора Одеської області задоволені частково, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2013 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Згідно із ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.03.2016 року справу № 815/3296/13-а прийнято до провадження судді Вовченко О.А.

В той же час, щодо позовних вимог про визнання протиправними дій щодо організації аукціону з продажу земельних ділянок несільського господарського призначення під забудову в частині підготовки до реалізації земельної ділянки площею 6,5987 га у м.Одесі по вул.Грушевського ріг вул.Воробйова у м.Одесі (в районі колишнього антенного поля ЧМП) та визнання недійсними результатів аукціону проведеного 30.03.2007 року в визначеній частині, слід зазначити, що згідно з постановою господарського суду Одеської області від 15.06.2007 року у справі №30/109-07-2878А, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2009 року у справі №22а-564/2008 року у задоволенні позову ДСК «ЧМП» було відмовлено.

Згідно із ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.05.2013 року постанову господарського суду Одеської області від 15.06.2007 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2009 року в даній справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Після нового розгляду справи відповідно до постанови Одеського окружного адміністративного суду від 19.02.2014 року, залишеної без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 року у справі №815/4290/13-а, у задоволенні позову ДСК «ЧМП» було відмовлено.

Згідно із ухвалами Вищого адміністративного суду України від 10.02.2016 року у справах №К/800/10565/15 та №К/800/7888/15 було скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19.02.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 року в цій справі, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.03.2016 року справу № 815/4290/13-а прийнято до провадження судді Єфіменка К.С.

Відповідно до ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2016 року по справі № 815/4290/13-а об'єднано в одне провадження адміністративні справи за позовом ДСК «ЧМП» до Одеської міської ради, Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерства інфраструктури України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «А-Трейдінг» та за участю прокуратури Одеської області про визнання протиправними дій та визнання недійсними результатів аукціону (справа №815/4290/13-а) та за позовом ДСК «ЧМП» до Одеської міської ради та Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради про визнання нечинним п.22 додатку до рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 року №69-V «Про визначення та затвердження переліку земельних ділянок, що підлягають продажу суб'єктам підприємницької діяльності під забудову на земельних торгах у 2006-2007 роках» (справа №815/3296/13-а) і присвоєний справі загальний номер №815/4290/13-а.

Під час розгляду справи судом були витребувані додаткові письмові докази та пояснення сторін, проведена за ухвалою суду від 24.05.2017 року судова експертиза з питань землеустрою про надання відповідей на питання щодо накладання земельних ділянок, яка є у фактичному користуванні ДСК «ЧМП» під будівлями а спорудами та земельної ділянки площею 6,5987 га, яка є предметом п.22 додатку до рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 року №69-V «Про визначення та затвердження переліку земельних ділянок, що підлягають продажу суб'єктам підприємницької діяльності під забудову на земельних торгах у 2006-2007 роках».

В судовому засіданні 27.12.2017 року представником позивача (він же є представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерства інфраструктури України) були підтримані позовні вимоги в повному обсязі з огляду на те, що ДСК «ЧМП» є правонаступником Радіоцентру Чорноморського пароплавства, якому рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 21.04.1947 року №497 була передана у користування земельна ділянка площею 11,2 га в районі Червоної Слободи. ДСК «ЧМП» не надавало згоди на вилучення з свого користування земельної ділянки площею 6,5986 га, а тому у Одеської міської ради були відсутні підстави для включення цієї земельної ділянки до п.22 додатку до рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 року №69-V «Про визначення та затвердження переліку земельних ділянок, що підлягають продажу суб'єктам підприємницької діяльності під забудову на земельних торгах у 2006-2007 роках», проведення земельних торгів з її продажу. До того ж, на цій земельній ділянці є об'єкти нерухомого майна, які належать державі та знаходяться в оперативному управління ДСК «ЧМП». Представники відповідачів Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності ОМР (правонаступника Управління земельних ресурсів ОМР) в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ДСК «ЧМП» є новоствореним підприємством у 1995 році, не є правонаступником Радіоцентру Чорноморського пароплавства, не отримувала у користування та не оформлювало своє право користування на спірну земельну ділянку площею 6,5987 га та не мала у власності на спірній ділянці будь-якого нерухомого майна, а тому Одеська міська рада правомірно розпорядилась нею в інтересах громади міста Одеси. Представник третьої особи на боці відповідачів ТОВ «А-Трейдінг» підтримав заперечення представників відповідачів проти позову. Представник Прокуратури Одеської області підтримав доводи представника позивача та додав, що ДСК «ЧМП» є належним користувачем земельної ділянки площею 11,2 га з 1947 року, воно не було позбавлено права користування цією земельною ділянкою, а тому оскаржені дії та рішення відповідачів є неправомірними.

В тому ж судовому засіданні, судом ухвалено рішення про продовження розгляду справи за правилами загального позовного провадження відповідно до п.10 Перехідних положень КАС України (2017).

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, третіх осіб, представника Прокуратури Одеської області та дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач Одеська міська рада згідно ст.140 Конституції України, ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування, якому ст.26,60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» надані певні повноваження щодо розпорядження земельними ділянками, які знаходяться у комунальній власності громади м.Одеси. Відповідно до рішення Конституційного суду України № 10-рп/2010 від 01.04.2010 року по справі № 1-6/2010 положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, а тому спори щодо оскарження його рішень, дій або бездіяльності з цього питання, відповідно до положень ст.55 Конституції України п.1 ч.2 ст.17, ст.104 КАС України (2005), п.1 ч.1 ст.19 КАС України (2017) підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Другий відповідач - Департамент комунальної власності Одеської міської ради (правонаступник Управління земельних ресурсів ОМР) згідно ст.15 ЗК України є уповноваженим радою особою на здійснення підготовки та проведення земельних торгів, здійснює реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, укладених органами місцевого самоврядування на території м.Одеси, а тому позовні вимоги про визнання його дій або бездіяльності з цих питань протиправними на підставі положень п.1 ч.2 ст.17, 104 КАС України (2005), п.1 ч.1 ст.19 КАС України (2017) підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

27.06.2006 року прийнято рішення Одеської міської ради №69-V «Про визначення та затвердження переліку земельних ділянок, що підлягають продажу суб'єктам підприємницької діяльності під забудову на земельних торгах у 2006-2007 роках» (Рішення № 69-V - а.с.25 т.5).

Пунктом 1 Рішення №69-V передбачено визначити та затвердити перелік земельних ділянок, що підлягають продажу суб'єктам підприємницької діяльності під забудову на земельних торгах шляхом проведення аукціонів (далі - Перелік а.с.26-27 т.5).

У пункті 22 Переліку було визначено земельну ділянку, розташовану у м. Одесі на вул. М. Грушевського ріг Академіка Воробйова, вул.Одеська (в районі колишнього антенного поля ЧМП), орієнтовним розміром 8,5 га, площею забудови 35000 кв.м., функціональне призначення території - житлова та громадська забудова, характеристика об'єкта забудови - багатосекційні житлові будинки, 9-16 поверхів, торгівельний центр.

Відповідно до п.2 Рішення №69-V доручено Одеському міському управлінню земельних ресурсів Одеської міської ради замовити виготовлення технічної документації, необхідної для складання технічного паспорту земельних ділянок, які виставляються на земельні торги.

Згідно із п.3 Рішення №69-V вирішено дати згоду на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що підлягають продаж у суб'єктам підприємницької діяльності під забудову на земельних торгах шляхом проведення аукціонів.

29.09.2006 року відповідно до Рішення №69-V Одеською міською радою було прийнято рішення № 354-V «Про продаж земельних ділянок, розташованих у м. Одеса на земельному аукціоні» (далі - Рішення № 354-V- а.с.13 т.6).

Згідно із Рішенням №354-V затверджені технічні паспорти відповідних земельних ділянок, розташованих у м. Одеса, і призначених для продажу на земельних торгах у формі аукціону, затверджені стартові ціни земельних ділянок згідно з додатком, передбачено провести земельні торги у формі аукціону в 2006-2007 роках та продати земельні ділянки переможцям аукціону за результатами земельних торгів.

Додатком до Рішення №354-V є Перелік земельних ділянок, що підлягають продажу суб'єктам підприємницької діяльності під забудову на земельних торгах у 2006-2007 роках (а.с.14-15 т.6), у п.20 якого було визначено земельну ділянку, розташовану у м.Одесі на вул.Михайла Грушевського ріг Академіка Воробйова, вул.Одеська (в районі колишнього антенного поля ЧМП), загальною площею земельної ділянки за проектом землеустрою 6,5987 га, цільове використання земельної ділянки - багатосекційні житлові будинки, 9-16 поверхів, торгівельний центр, стартова ціна земельної ділянки - 50205220,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що при складенні технічного паспорту земельної ділянки було враховано наявність на її частині нерухомого майна (будівель, споруд), а тому, на продаж виставлена земельна ділянка площею 6,5987 га - вільна від забудови.

30.03.2007 року було проведено аукціон з продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення під забудову та його переможцем визнано ТОВ «А-Трейдінг», якому було відчужено земельну ділянку загальною площею 6,5987 га у м.Одесі по вул.Грушевського ріг вул.Воробйова, вул.Одеська (в районі колишнього антенного поля ЧМП) з цільовим призначенням - будівництво багатосекційних житлових будинків, 9-16 поверхів торгівельного центру, згідно із договором купівлі-продажу земельної ділянки під забудову на аукціоні від 18.04.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., зареєстровано в реєстрі за №1006 (а.с.187-190 т.7).

За цим договором підписаний відповідний акт приймання-передачі від 18.04.2007 року та даний договір зареєстровано в Одеському міському управлінні земельних ресурсів за №188 від 26.04.2007 року. ТОВ «А-Трейдінг» було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №111919 від 23.05.2007 року (а.с.191-193 т.7).

Оцінюючи дії Управління земельних ресурсів Одеської міської ради з проведення земельних торгів та законність п.22 додатку до рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 року №69-V «Про визначення та затвердження переліку земельних ділянок, що підлягають продажу суб'єктам підприємницької діяльності під забудову на земельних торгах у 2006-2007 роках» суд приходить до висновку про їхню відповідність законові з наступних підстав.

Щодо наявності у Одеської міської ради компетенції з розпорядження спірною земельною ділянкою (з урахуванням вимог ухвали Вищого адміністративного суду України по цій справі від 10.02.2016 року).

Згідно із положеннями ч.2 ст.19 Конституції України, ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно із ч.1 ст.83 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (у редакції, чинній на дату прийняття Рішення №69-V) землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЗК України (у редакції, чинній на дату прийняття Рішення № 69-V) у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Згідно із п.б) ч.1 ст.80 ЗК України (у редакції, чинній на дату прийняття Рішення №69-V) суб'єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, серед іншого, земля, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, чинній на дату прийняття Рішення №69-V) територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно із ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Стаття 12 ЗК України (у редакції, чинній на дату прийняття Рішення № 69-V) визначає, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу тощо.

Відповідно до п.2 Перехідних положень ЗК України (у редакції, чинній на дату прийняття Рішення №69-V) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ст.127 ЗК України (у редакції, чинній на дату прийняття Рішення №69-V) органи державної влади та органи місцевого самоврядування і державні органи приватизації відповідно до їх повноважень здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності громадянам та юридичним особам, які мають право на набуття земельних ділянок у власність, а також іноземним державам відповідно до цього Кодексу. Продаж земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам здійснюється на конкурентних засадах (аукціон, конкурс), крім викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що є власністю покупців цих ділянок.

Згідно із ст.134 ЗК України (у редакції, чинній на дату прийняття Рішення № 69-V) земельні ділянки державної або комунальної власності, призначені для продажу суб'єктам підприємницької діяльності під забудову, підлягають продажу на конкурентних засадах (земельні торги).

Відповідно до ст.35 ЗК України (у редакції, чинній на дату прийняття Рішення №69-V) земельні торги проводяться у формі аукціону або конкурсу. У земельних торгах можуть брати участь громадяни і юридичні особи, які сплатили реєстраційний та гарантійний внески і можуть бути покупцями відповідно до законодавства України. Форма проведення земельних торгів (аукціон або конкурс) визначається власником земельної ділянки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЗК України (у редакції, чинній на дату прийняття Рішення № 69-V) органи державної влади або органи місцевого самоврядування, державні органи приватизації уповноважені приймати рішення про відчуження земель, що перебувають у державній або комунальній власності, визначають переліки земельних ділянок, призначених для продажу суб'єктам підприємницької діяльності під забудову та на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, на земельних торгах.

Згідно із ч.2 ст.136 ЗК України (у редакції, чинній на дату прийняття Рішення №69-V) земельна ділянка, призначена для продажу суб'єктам підприємницької діяльності під забудову, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, на земельних торгах, виставляється на земельні торги після: а) визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками; б) виготовлення технічного паспорта земельної ділянки.

Таким чином, з урахуванням ухвал Вищого адміністративного суду України від 10.02.2016 року у справах №К/800/10565/15 та №К/800/7888/15, вбачається наявність у Одеської міської ради повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою, яка не належить до земель приватної та державної власності, перебуває в межах міста Одеси за умови відсутності прав на її користування чи зареєстрованого нерухомого майна особи.

Щодо доводів представника позивача про наявність у ДСК «ЧМП» прав в порядку правонаступництва Радіоцентру Управління Чорноморського пароплавства.

Згідно наказу Міністерства транспорту України від 10.02.1995 року №63 (а.с.6 т.6) ДСК «ЧМП» утворено шляхом злиття Акціонерного судноплавного концерну «Бласко» - Чорноморське морське пароплавство» та підприємств згідно з додатком до наказу. ДСК «ЧМП» створено на базі майна, що знаходилося у загальнодержавній власності, закріпленого за акціонерним судноплавним концерном «Бласко» - Чорноморське морське пароплавство» та підприємствами згідно з додатком, які входять до його складу (а.с.7 т.6). Відповідно до зазначеного додатку підприємствами, на базі яких була утворена ДСК «ЧМП» є: Судноплавне підприємство експлуатації балкерного флоту «Бласкобалк», Судноплавне підприємство спеціалізованого флоту «Бласколайн», Судноплавне підприємство універсального флоту «Бласкоуніверсал», Судноплавне підприємство експлуатації пасажирського флоту «Бласкопасфлот», Судноплавне підприємство експлуатації танкерного флоту «Бласко-танкер», Підприємство зв'язку і обчислювальної техніки «Бласкотелеком», Агенство найму і комплектування екіпажів суден «Бласкокраїнг», Готель «Моряк-І», Готель «Моряк-ІІ», Організація технічного обслуговування флоту «Бласкотехсервіс», Агенство по обслуговуванню флоту «Бласкоагент», Агенство матеріально-технічного постачання «Бласкотехпостачсервіс», Організація рекреаційного обслуговування, відпочинку і профвідбору плавскладу концерну «Бласкомед», Заклад оздоровчо-спортивної діяльності «Бласкоспорт», Паромний комплекс концерну «Бласкоферрі», Фінансово-торгівельна організація «Бласкоінвесттрейдінг», Агенство забезпечення флоту пал дивно-мастильними матеріалами «Бласкобункер», Судноплавне підприємство експлуатації ліхтерного флоту «Бласколіхтер».

У переліку підприємств, на базі яких створено ДСК «ЧМП» Радіоцентр Управління Чорноморського пароплавства або Управління Чорноморського пароплавства відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно ДСК «ЧМП» державну реєстрацію цієї юридичної особи проведено 23.03.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію Серія АОО №270467 (а.с.18 т.1).

Відповідно до Статуту Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» в редакції від 17.01.2006 року (а.с.9-17 т.1) ДСК «ЧМП» навіть не є правонаступником прав та обов'язків вищенаведених підприємств, на базі яких воно було створено у 1995 році.

Крім рішення виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 21.04.1947 року №497 «Про відвід Радіоцентру Управління Чорноморського Пароплавства земельної ділянки площею 11,2 га в районі Червоної Слобідки» представником позивача не надано та у матеріалах справи відсутні будь-які інші документи, які підтверджують статус Радіоцентру Управління Чорноморського пароплавства, відсутні будь-які дані в підтвердження існування антенного поля (розміщення на ньому об'єктів, користування ними і закріплення за юридичною особою), відсутні будь-які дані про те, що з 1947 року по 2006 рік по даній земельній ділянці вирішувалися питання її узаконення і оформлення користування у відповідності з чинним на той час законодавством.

Виходячи з цього, суд погоджується з правовою позицією представника відповідача -Одеської міської ради про те, що відсутні будь-які правові підстави вважати, що виділена в 1947 році Радіоцентру Управління Чорноморського пароплавства земельна ділянка 11,2 га для реконструкції антенного поля з подальшим оформленням землекористування шляхом виготовлення і затвердження технічної документації і укладення договору про безстрокове користування, є земельною ділянкою, права на яку нібито має ДСК «ЧМП», та вона має відношення до земельної ділянки, яка вказана в оскаржуваному п.22 додатку до Рішення №69-V, а також вона має відношення до земельної ділянки, стосовно якої проведено оскаржуваний аукціон.

Щодо доводів представника позивача про наявність у ДСК «ЧМП» станом на час прийняття оскаржуваного рішення права користування земельною ділянкою площею 6,5987 га та наявністю на спірній земельній ділянці будівель та споруд, які належать державі та знаходяться в оперативному управління позивача.

Так, в обґрунтування цих доводів Позивач посилається на рішення виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 21.04.1947 року № 497 «Про відвід Радіоцентру Управління Чорноморського Пароплавства земельної ділянки площею 11,2 га в районі Червоної Слобідки» (далі - Рішення № 497 - а.с.154 т.10).

Згідно із п.1 Рішення №497 передбачено відвести Радіоцентру Управління Чорноморського пароплавства (далі - УЧП) земельну ділянку площею 11,2 га в районі Червоної Слобідки для реконструкції антенного поля в межах згідно зі схемою, що додається.

Відповідно до п.2 Рішення №497 зобов'язано дирекцію УЧП: а) скласти проект озеленення та благоустрою ділянки на підставі архітектурно-планувального завдання, отриманого в Управлінні Головного Архітектора м. Одеси; б) погодити з Управлінням Головного Архітектора міста, Міськсанінспекцією, Міськпожежінспекцією та штабом МПВО міста проект планування, благоустрою та огорожі ділянки.

При цьому, пунктом 2 Рішення № 497 передбачено: строки надання технічної документації: 05.05.1947 року; початок будівельних робіт: 10.05.1947 року; закінчення будівельних робіт: 01.12.1947 року.

Згідно із п.3 Рішення №497 запропоновано Управлінню Головного Архітектора міста оформити відвід земельної ділянки договором безстрокового користування після надання погоджених проектів.

Відповідно Рішення № 497 не є належним та допустимим доказом наявності у ДСК «ЧМП» права користування такою земельною ділянкою та не є правовстановлюючим документом згідно з положеннями чинного на той час земельного законодавства.

Згідно з листами Головного управління Держземагентства в Одеській області від 10.07.2013 року № 2-4-14/2973 та від 25.07.2013 року № 2-4-14/3299 (а.с.151,152 т.7) «...за Державною судноплавною компанією «Чорноморське морське пароплавство» станом на 01.01.2006 року згідно форм 6-зем та 2-зем земельні ділянки не обліковуються».

Викладене вище, а також матеріали справи повністю спростовують доводи представника Позивача про те, що наведена у п.22 додатку до Рішення № 69-V земельна ділянка, а також «...продана з аукціону земельна ділянка є складовою частиною земельної ділянки загальною площею 11,2 га, відведеної Державній судноплавній компанії «Чорноморське морське пароплавство» згідно рішення виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 21.04.1947 року № 497 «Про відвід Радіоцентру Управління Чорноморського Пароплавства земельної ділянки площею 11,2 га в районі Червоної Слобідки».

Відповідно до ст.37 Цивільного кодексу Української РСР юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання).

Згідно із ч.1 ст.27 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року № 561-XII право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі припинення діяльності підприємства.

Таким чином, реорганізація юридичної особи (в даному випадку - шляхом злиття) є юридичним фактом для припинення наявних у неї прав на користування земельною ділянкою.

Отже, ДСК «ЧМП» як правонаступник підприємств, злиттям яких вона створена, в будь-якому випадку не має прав користування земельними ділянками, які мали такі підприємства.

Аналогічну правову позицію займає й Верховний Суд України, який у своїй постанові від 21.01.2002 року робить висновок про те, що реорганізація юридичної особи тягне за собою припинення права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст.22 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року № 561-XII (у редакції, чинній на дату створення ДСК «ЧМП») право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Згідно із ч.1 ст.23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року № 561-XII (у редакції, чинній на дату створення ДСК «ЧМП») право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до ст.125 ЗК України (у редакції, чинній на дати прийняття Рішення № 69-V) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно із ст.126 ЗК України (у редакції, чинній на дати прийняття Рішення № 69-V) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно роз'яснень Держкомзему України від 02.08.2004 року №14-22-6/6835 переоформлення правовстановлюючих документів на землю при реорганізації підприємства має здійснюватися одночасно з реорганізацією.

Тобто, в разі, якщо правонаступник не звернувся до відповідної ради із заявою про надання ділянки і не оформив право користування (власності) землею, то безумовно, правонаступник реорганізованої юридичної особи не набув права на землю.

Відповідно до п.1.13 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року №43 (чинна після створення ДСК «ЧМП»), складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і товариствам громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою встановленому порядку відповідною технічною документацією.

З огляду на те, що доказів існування Радіоцентру Управління Чорноморського пароплавства та безпосередньо Управління Чорноморського пароплавства як юридичних осіб станом на дату прийняття Рішення №69-V (Довідка Головного управління статистики в Одеській області від 03.08.2006 року №01-02-112-2276 - а.с.58 т.2), а положення Земельного кодексу УРСР 1970 року та Земельного кодексу України від 18.12.1990 року № 561-XII не передбачають жодних виняткових підстав для набуття права користування земельними ділянками правонаступниками колишніх землекористувачів, а тому в будь-якому випадку ДСК «ЧМП» може набувати таке право тільки на загальних підставах.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.01.2002 року у справі № 6/24-1/87, постанові Верховного Суду України від 28.03.2006 року у справі № 7/192-3/167.

В той же час, згідно із наведеними вище положеннями земельного законодавства, що діяло у відповідний період часу, належним та допустимим доказом наявності у ДСК «ЧМП» права користування земельною ділянкою, вказаною у п. 22 додатку до Рішення №69-V, а також земельною ділянкою, стосовно якої було проведено оскаржуваний аукціон, міг бути державний акт про право постійного користування земельною ділянкою.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, і проти чого ДСК «ЧМП» не заперечує, на час прийняття Рішення №69-V та Рішення №354-V, а також проведення оскаржуваного аукціону Позивач не мав встановленого законодавством документу, який би підтвердив право користування спірною земельною ділянкою.

Це підтверджується й змістом Плану санації Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство», погодженого Міністерством транспорту та зв'язку України та схваленого комітетом кредиторів на засіданні 18.08.2006 року, затвердженого ухвалою господарського суду Одеської області від 19.08.2008 року у справі №4-5-32-24-2/136-03-5080 (далі - План санації - а.с.1-23 т.9), у якому відсутні відомості щодо наявності прав позивача саме на цю земельну ділянку.

Представник позивача також зазначає, що на спірній земельній ділянці площею 6,5987 га знаходились будівлі та споруди, які перебували у державній власності та в оперативному управління ДСК «ЧМП», що спростовується наступним.

Відповідно до даних технічного паспорту на будівлі та споруди (автогосподарство, складська база), які використовувались ДСК «ЧМП» від 10.03.2004 року (а.с.39-47 т.1) наведений перелік будівель та споруд, однак відсутній план землекористування, якій б підтверджував, що зазначені будівлі та споруди в тому числі розташовані в межах спірної земельної ділянки площею 6,5987 га.

Натомість згідно акту обстеження земельної ділянки від 12.09.2006 року №66 (а.с.23 т.12) в її межах відсутні будь-які будівлі та споруди.

Вказана обставина також підтверджується даними Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка підлягає продажу на конкурентних засадах для будівництва багатосекційного житлового будинку 9-16 поверхів, торгівельного центру (а.с.1-61 т.2), Технічного паспорту земельної ділянки з кадастровим номером :72:001:0034 (а.с.141-146 т.2) вказана земельна ділянка є вільною від забудови, що підтверджено даними висновку державної експертизи землевпорядної документації від 28.03.2007 року №789 (а.с.60 т.2).

Відповідно до висновку судової експертизи з питань землеустрою від 17.10.2017 року №17-367 (а.с.178-188 т.11) експертом з виїздом на місце було встановлено, що жодної із будівель та споруд, які зазначені в Технічному паспорті від 10.03.2004 року, які використовує ДСК «ЧМП» в межах земельної ділянки площею 6,5987 га не знаходиться. В зв'язку із чим, ним були зроблені висновки про те, що земельні ділянки, які перебувають у фактичному користуванні ДСК «ЧМП» під будівлями та спорудами в м.Одесі по вул..Воробйова 1 та яка зазначена у п.22 до рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 року №69-V «Про визначення та затвердження переліку земельних ділянок, що підлягають продажу суб'єктам підприємницької діяльності під забудову на земельних торгах у 2006-2007 роках» та знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Воробйова 1 не співпадають ані повністю, ані частково.

Судом не приймаються як спростування таких висновків надані представником позивача Витяги з Єдиного реєстру об'єктів державної власності щодо державного майна (а.с.17-33 т.11), а ні Технічний паспорт на будівлі та споруди від 07.11.2016 року (а.с.4-18 т.13), оскільки не надано доказів того, що зазначені в них об'єкти нерухомого майна, які використовуються ДСК «ЧМП» знаходяться саме в межах спірної земельної ділянки площею 6,5987 га, тоді як плани землекористування 2006 року (а.с.165 т.12) показують, що вказані будівлі знаходяться поза межами цієї спірної земельної ділянки.

Також судом не приймаються пояснення представника Прокуратури Одеської області від 06.12.2017 року (а.с.192-195 т.12) стосовно необхідності застосування до спірних правовідносин в якості преюдиціального постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 27.10.2010 року про скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 09.10.2008 року №1208 про реєстрацію за Одеською громадою права власності на будівлю загальною площею 2133,4 кв.м., яка розташована за адресою: м.Одеса, вул..Академіка Воробйова 1, оскільки вказана будівля є державною власністю та знаходиться в оперативному користуванні ДСК «ЧМП», оскільки дійсно вказана будівля є державною власністю та перебуває в управління ДСК «ЧМП», але вона знаходиться поза межами земельної ділянки з кадастровим номером :72:001:0034 і вказана обставина не була спростована під час розгляду справи.

Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що оскарженим рішенням та проведеним аукціоном з продажу спірної земельної ділянки не були порушені суб'єктивні права позивача ДСК «ЧМП».

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні від 25.11.1997 року №6-зп вказав, що стаття 55 Конституції України не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування чи посадових і службових осіб можуть бути оскаржені, і встановлює принцип, відповідно до якого в суді можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії та бездіяльність.

Разом з тим, Конституційний Суд України у зазначеному вище рішенні вказав, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що рішення, дія чи бездіяльність порушують або обмежують права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України (2017), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За вимогами пункту 1 частини другої статті 19 КАС України (2017) компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 21.04.2015 року у справі №21-69а15, від 15.04.2014 року у справі № 21-63а14, від 20.01.2015 року у справі № 21-603а14, від 27.01.2015 року у справі № 21-436а14. Суд звертає увагу на те, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України (2005) ст.5 КАС України (2017), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

В розумінні КАС України, відповідно до приписів пункту 8 частини першої статті 4 (2017), позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду. Отже, адміністративний позов подається собою для відновлення її прав, свобод та інтересів.

Враховуючи наведене, обов'язковою умовою захисту в адміністративному суді прав, свобод, інтересів позивача є одночасна наявність двох факторів: існування публічно-правових відносин між позивачем та відповідачем - суб'єктом владних повноважень; а також наявність факту порушень прав, свобод, інтересів позивача, вчинених або допущених відповідачем у таких правовідносинах.

Таким чином, у розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів, з чого вбачається, що право на судовий захист не є абсолютним. Для того, щоб особі було надано судовий захист, суд має встановити, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Згідно з вищевказаними нормами права, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. Відтак, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, в зв'язку із чим, в задоволенні позовних вимог Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності ОМР про визнання протиправними дій з проведення аукціону, визнання недійсним його результатів та визнання протиправним п.22 додатку до рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 року №69-V "Про визначення та затвердження переліку земельних ділянок, що підлягають продажу суб'єктам підприємницької діяльності під забудову на земельних торгах у 2006-2007 роках" не підлягають задоволенню на підставі положень ч.1 ст.245 КАС України.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.123 КАС України.

Керуючись ст.ст.123,242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" до Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерства інфраструктури України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Трейдінг" та за участю прокуратури Одеської області про визнання протиправними дій та визнання недійсними результатів аукціону, про визнання не чинним п.22 додатку до рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 року №69-V "Про визначення та затвердження переліку земельних ділянок, що підлягають продажу суб'єктам підприємницької діяльності під забудову на земельних торгах у 2006-2007 роках" - відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 05.01.2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.

.