Справа № 826/5785/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08 грудня 2017 року 09:43 № 826/5785/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., суддів Вєкуа Н.Г., Костенка Д.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної міграційної служби України (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування наказу від 30.08.2016 №218 в частині визнання недійсними (анулювання) бланку паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, (далі - оскаржуваний наказ);

- зобов'язання Державної міграційної служби України проінформувати Державну прикордонну службу України, Службу Безпеки України, Міністерство внутрішніх справ України та Національний банк України про визнання протиправним та скасування наказу від 30.08.2016 №218 в частині визнання недійсними (анулювання) бланку паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2;

- стягнення з Державної міграційної служби України на користь ОСОБА_1 судового збору;

- зобов'язання Державної міграційної служби України надати до суду звіт про виконання цього судового рішення та встановити строк для подання зазначеного звіту.

Позовні вимоги мотивовані необґрунтованістю та протиправністю наказу Державної міграційної служби України від 30.08.2016 №218 в оскаржуваній частині, оскільки оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем без урахування всіх обставин справи та всупереч чинного законодавства України, позбавивши позивача можливості посвідчити свою особу та підтвердити громадянство України, у тому числі за кордоном, а також позбавлено права на виїзд з України та в'їзд в Україну, внаслідок чого протиправно обмежено та фактично порушено гарантовані позивачу Конституцією України права, свободи та інтереси, оскільки, чинним законодавством не визначено процедури визнання недійсними (анулювання) вже виданих громадянину паспортів.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи, звертав увагу суду, що рішення про прийняття позивача до громадянства України уповноваженим органом не приймалось, що позивач перебувала на території України менше 10-ти днів, що унеможливлює проходження позивачем законодавчо визначеної процедури документування паспортом громадянина України, відтак відповідачем правомірно прийнято оскаржуванний Наказ.

В порядку частини 4 ст.122 КАС України судом ухвалено про розгляд справи в письмовому провадженні.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

21.08.2012 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, Залізничним РВ у м.Сімферополі ГУ ДПС України в АР Крим видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1.

28.08.2012 на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2.

30.08.2016 Державною міграційною службою України прийнято наказ №218 «Про визнання недійсними бланків». Зазначеним наказом у зв'язку з тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим, а також окремих районів, міст та селищ Донецької та Луганської областей згідно переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р, ураховуючи положення ст.7 Закону України «Про основи національної безпеки України», визнано недійсними (анульованими) бланки паспортів громадянина України, зокрема серії НОМЕР_1, та бланки паспортів громадянина України для виїзду за кордон, зокрема серії НОМЕР_2.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про наступне.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-ІІІ (далі - Закон №2235-ІІІ).

Відповідно до ст.1 вказаного Закону №2235-ІІІ, громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Документами, що підтверджують громадянство України, є:

- паспорт громадянина України;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон (п.п.1,3 ст.5 Закону№2235-ІІІ).

З положень ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» вбачається, що паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Таким чином, підставою для отримання паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон є набуття особою громадянства України у визначеному законодавством порядку.

Згідно із ст.6 Закону№2235-ІІІ , громадянство України набувається:

1) за народженням;

2) за територіальним походженням;

3) внаслідок прийняття до громадянства;

4) внаслідок поновлення у громадянстві;

5) внаслідок усиновлення;

6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя;

7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;

8) у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;

9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;

10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 8 Закону №2235-ІІІ передбачено набуття громадянства України за територіальним походженням. Відповідно до норм вказаної статті закону, особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Представник позивача пояснив, що позивач набула громадянства у спрощеному порядку за територіальним походженням відповідно до ст.8 Закону №2235-ІІІ на підставі довідки відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України а АР Крим №10/М-111 від 04.07.2012. До матеріалів справи долучено копію вказаної довідки, виданої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці м.Бейрут, про те, що згідно з рішенням начальника ГУ МВС України в АР Крим вона набула громадянства України на підставі ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до пп.5.1 п.5. Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого Наказом МВС України від 13.04.2012 № 320 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 липня 2012 р. за № 1089/21401 13.04.2012 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), іноземці та особи без громадянства, які набули громадянства України відповідно до законодавства України, отримують паспорти на підставі довідки про реєстрацію громадянином України, виданої територіальним органом Державної міграційної служби.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

А згідно з ч.3 ст.70 КАС України, докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Суд визначає довідку відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України а АР Крим №10/М-111 від 04.07.2012 як неналежний та недопустимий доказ набуття позивачем громадянства України, оскільки з листа адміністрації Державної прикордонної служби України від 26.06.2017 №55/1203 вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перетинала державний кордон України 19.08.2012 у напрямку в'їзду повітряним транспортом Стамбул-Сімферополь, а також 28.08.2012 у напрямку виїзду повітряним транспортом Сімферополь-Стамбул за документом НОМЕР_3.

Таким чином, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м.Бейрут, перебувала в Україні у період з 19.08.2012 по 28.08.2012, а тому фізично не перебуваючи в Україні, не могла подати заяву про набуття громадянства України та отримати 04.07.2012 вищевказану довідку. Крім того, позивачем не повідомлено суду про існування обставин та яких саме, котрі за вимогами ст.8 Закону №2235-ІІІ надають право набуття громадянства України за територіальним походженням.

В той же час, як вбачається з вимог ст.22 вказаного закону, про прийняття до громадянства України приймає рішення і видає укази відповідно до Конституції України і цього Закону Президент України.

З листа Адміністрації Президента України (управління з питань громадянства) від 05.05.2016 №20-13/132 вбачається, що на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства не надходили матеріали про прийняття до громадянства України стосовно, зокрема, ОСОБА_1.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач не була прийнята до громадянства України відповідно до вимог законодавства України.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Службою Безпеки України, як вбачається з листа від 20.07.2017 №5/2/1-13941, адресованого відповідачу, встановлено наступні обставини.

Департаментом захисту національної державності Служби Безпеки України у встановленому законом порядку отримано інформацію стосовно мешканців Об'єднаних Арабських Еміратів, зокрема щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Бейрут (Ліван), палестинки за національністю. Вказана особа 21.08.2012 Залізничним РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим документована паспортом громадянина України, зокрема серії НОМЕР_1.

28.08.2012 особи на підставі паспортів громадян України були документовані паспортами громадян України для виїзду за кордон, зокрема, позивач була документована паспортом серії НОМЕР_2.

За даними Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 вперше прибула на територію України 19.08.2012 та залишила її 28.08.2012 у зворотному напрямку, що не заперечувалось сторонами.

Для перетину державного кордону в обох випадках використовувався проїзний документ палестинців ліванського зразку НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 Вказані документи містили короткострокові візи (тип С, мета поїздки - туризм), видані 16.08.2012 посольством України в Об'єднаних Арабських Еміратах. Таким чином, вказані особи нібито набули громадянство та отримали паспорти громадян України в перший робочий день після їх першого прибуття на територію України.

Відповідно до п.10.4 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого Наказом МВС України від 13.04.2012 № 320 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 липня 2012 р. за № 1089/21401 13.04.2012, погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти, зокрема, оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України.

За вимогами п.89 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152, паспорт для виїзду за кордон визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується у разі оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.

Враховуючи те, що паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документами, що підтверджують громадянство України, а набуття позивачем громадянства України не підтверджено належними доказами, ані за територіальним походженням, ані прийняття її до громадянства указом Президента України, у суду наявні підстави вважати, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, були оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України.

Згідно з Положенням про Державну міграційну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 360 (далі - Положення), Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

ДМС відповідно до покладених на неї завдань, згідно пп.33 п.4 Положення, здійснює відповідно до закону державний контроль за дотриманням законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів у передбачених законодавством випадках, притягає порушників до адміністративної відповідальності;

Відповідно до п.9 Положення, ДМС у межах повноважень, передбачених законом, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів МВС видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

Таким чином, як вбачається із вище викладеного, підстави для визнання протиправним та скасування наказу від 30.08.2016 №218 в частині визнання недійсними (анулювання) бланку паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, а також задоволення інших позовних вимог - відсутні.

Відповідач, в силу положень частини 2 статті 71 КАС України, спростував доводи позивача і довів відповідність оскаржуваного рішення вимогам ч.3. ст.2 КАС України.

Позивач, в силу положень ч.1 ст.71 КАС України, повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Ю.Т. Шрамко

Судді Вєкуа Н.Г.

Костенко Д.А.