Справа № 335/9896/17
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9896/17 2-а/335/450/2017
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Соболєвої І.П.,

за участю секретаря судового засідання Лєдової А.С.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Федорченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Запорізького міського центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Запорізького міського центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 11.05.2017 вона перебуває на обліку в Запорізькому міському центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Розмір допомоги по безробіттю складає 544 грн. 00 коп. на місяць, що є нижчим від прожиткового мінімуму визначеного законодавством України.

24.07.2017 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення допомоги по безробіттю в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та здійснити перерахунок та виплату вказаної допомоги з часу її перебування на обліку в статусі безробітної, тобто з 11.05.2017 по теперішній час, відповідно до прожиткового мінімуму. Проте, листом Запорізького міського центру зайнятості ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні заяви, з тих підстав, що постановою правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття від 19.01.2017 № 132, для таких категорій осіб як вона передбачений мінімальний розмір допомоги по безробіттю, котрий становить 544 грн. 00 коп.

На думку позивача відмова Запорізького міського центру зайнятості є незаконною та такою, що порушує її конституційні права, а тому ОСОБА_3 просила суд визнати протиправною відмову Запорізького міського центру зайнятості у призначенні їй пенсії та виплати допомоги по безробіттю в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.05.2017 та перерахунку і виплату недоплаченої допомоги по безробіттю з 11.05.2017 по теперішній час та зобов'язати Запорізький міський центр зайнятості призначити виплату допомоги по безробіттю в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, котрий визначений на 01.05.2017 Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» з 11.05.2017 по теперішній час.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, які викладені в ньому, просила його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Запорізького міського центру зайнятості - Федорченко В.В. у судовому засіданні щодо задоволення адміністративного позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях, просив у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до такого висновку.

За правилами ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки НОМЕР_1, ОСОБА_3 27.03.2015 була звільнена з органів прокуратури Запорізької області у зв'язку із скороченням чисельності працівників.

11.05.2017 позивач отримала статус безробітної.

На підставі ч. 1 розділу ІІ «Умови призначення, тривалість та виплати допомоги по безробіттю» наказу Мінсоцполітики України від 15.06.2015 № 613 «Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності» відповідачем позивачу було призначено 18.05.2017 допомогу по безробіттю як застрахованій особі без урахування страхового стажу, тривалістю 360 днів.

Кількість місяців за останні 12 місяців, що передують реєстрації, протягом яких особа перебувала у трудових відносинах або займалася іншим видом діяльності становить 0 місяців, а тому відповідачем допомогу по безробіттю ОСОБА_3 було призначено у мінімальному розмірі, встановленому Правлінням Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача, жодних документів, які підтверджували поважність перерви страхового стажу у період з жовтня 2015 по березень 2017 року позивачем надано не було.

24.07.2017 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення допомоги по безробіттю в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та здійснити перерахунок та виплату вказаної допомоги з часу її перебування на обліку в статусі безробітної, з 11.05.2017 по теперішній час, відповідно до прожиткового мінімуму.

Листом Запорізького міського центру зайнятості від 10.08.2017 № 1514/01-23, ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні заяви, з тих підстав, що постановою правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття від 19.01.2017 № 132, для таких категорій осіб як вона передбачений мінімальний розмір допомоги по безробіттю, котрий становить 544 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернулася до суду.

При вирішенні спору суд враховує таке.

Статтею 1 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що соціальний захист у разі настання безробіття - комплекс заходів, що передбачений загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття та законодавством про зайнятість населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від стразового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Як передбачено п. 1 п.п. 1 Постанови правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття» від 19.01.2017 № 132 «Про мінімальний розмір допомоги по безробіттю» для осіб зазначених у ч. 2 ст. 22 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» мінімальний розмір допомоги по безробіттю з 01.04.2017 становить 544 грн.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Відповідач обґрунтував свою позицію з посиланням на норми законодавства України щодо правомірності прийнятого рішення.

Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим допомога на випадок безробіття ОСОБА_3 була призначена та нарахована з додержанням усіх необхідних вимог законодавства.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

В силу положень ст. 94 КАС України з відповідача судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69 - 71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 171-2, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанову прийнято у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 13 грудня 2017 р.

Повний текст постанови виготовлено протягом п'яти днів.

Суддя І.П. Соболєва