Справа № 804/2791/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2017 р. Справа № 804/2791/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструментпрофі» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування наказу,-
3 травня 2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструментпрофі» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 12.06.2017 року позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо порушення порядку проведення перевірки дійсності документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструментпрофі» за митними деклараціями: від 09.09.2015 року №110130000/2015/506476, від 30.09.2015 року №11013000/2015/507215, від 19.10.2015 року №110130000/2015/507858, від 19.10.2015 року №110130000/2015/507859, від 27.10.2015 року №11013000/2015/508152, від 06.11.2015 року №110130000/2015/508673, від 09.11.2015 року №110130000/2015/508757, від 01.12.2015 року №110130000/2015/509650, від 01.12.2015 року №110130000/2015/509663, від 28.12.2015 року №110130000/2015/510617;
- скасувати рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровські області, яке оформлене наказом від 16.03.2017 року №1445«Про проведення документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструментпрофі».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що контролюючий орган порушив порядок проведення перевірки дійсності документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструментпрофі» за митними деклараціями та у незаконний спосіб прийняв наказ від 16 березня 2017 року №1445 «Про проведення документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструментпрофі», у звязку із чим дії контролюючого органу вважає протиправними, а наказ на перевірку таким, що підлягає скасуванню з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач Головне управління ДФС у Дніпропетровській області позовні вимоги не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що контролюючий орган при проведенні перевірки та прийнятті наказу діяв правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України, у звязку із чим, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в адміністративному позові.
Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
16 березня 2017 року Головним управління ДФС у Дніпропетровській області було прийнято наказ № 1445 про проведення у період з 22.03.2017 року по 29.03.2017 року документальної невиїзної перевірки ТОВ «Інструментпрофі» щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митними деклараціями: від 09.09.2015 року №110130000/2015/506476, від 30.09.2015 року №11013000/2015/507215, від 19.10.2015 року №110130000/2015/507858, від 19.10.2015 року №110130000/2015/507859, від 27.10.2015 року №11013000/2015/508152, від 06.11.2015 року №110130000/2015/508673, від 09.11.2015 року №110130000/2015/508757, від 01.12.2015 року №110130000/2015/509650, від 01.12.2015 року №110130000/2015/509663, від 28.12.2015 року №110130000/2015/510617, тривалістю 5 робочих днів. Підставою для проведення перевірки контролюючим органом було зазначено пункт 2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України (т.1, а.с.32).
21 березня 2017 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструментпрофі» засобами поштового звязку було направлено письмове повідомлення від 16.03.2017 року №897 про проведення у період з 22.03.2017 року по 29.03.2017 року документальної невиїзної перевірки щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності (т.1, а.с.71), яке було отримано позивачем 28.03.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с. 31).
Поряд із цим, на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструментпрофі» відповідачем було направлено запит від 20.03.2017 року № 4640/10/04-36-14-12-23 в якому було вказано, що за вищенаведеними митними деклараціями підприємством ввезено на митну територію України товари за цінами значно нижчими, ніж у експортних деклараціях, наданих митними органами республіка Туреччина. Відправником товару є компанія «Soma Kozmetik Sanayi Ve Ticaret LTD» (Туреччина), отримувач ТОВ «Інструментпрофі», у звязку із чим, було запропоновано надати інформацію та її документальне підтвердження щодо відповідних даних, заявлених до митного оформлення на митній території України, даним від митних органів Турецької Республіки (т.1, а.с.33-34). Вказаний запит був отриманий ТОВ «Інструментпрофі» 28.03.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с. 35).
7 квітня 2017 року позивач звернувся до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із запитом (вхід. №3446/16), у якому просив направити на адресу товариства копію наказу від 16.03.2017 року №1445 (т.1, а.с.36-38).
Вважаючи наказ на перевірку та дії щодо проведення перевірки протиправними, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 1 Митного кодексу України встановлено, що відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до статті 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню
Згідно із пунктом 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Відповідно до частин першої та другої статті 318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 336 Митного кодексу України митний контроль здійснюється посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів
Згідно з положеннями пункту 8 частини 1 статті 336 Митного кодексу України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів в тому числі і направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.
За приписами статті 345 Митного кодексу України документальна перевірка це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться органами доходів і зборів з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.
Відповідно до частини 3 статті 345 Митного кодексу України, органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо:
1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;
2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;
3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;
4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;
5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобовязання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (частина 6 статті 345).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 351 Митного кодексу України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:
1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;
2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Тобто, з аналізу наведеної норми вбачається, що однією із самостійних підстав проведення документальної невиїзної перевірки є надходження від уповноважених органів іноземних держав інформації про не підтвердження такою іноземною державою автентичності поданих до митного органу доходів і зборів України документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, або недостовірність відомостей які в них містяться. Вказана інформація іноземної держави повинна бути документально підтверджена.
Суд також зазначає, що документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів. Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки (частини 3 та 4 ст. 351 МК України)..
Відповідно до статті 352 Митного кодексу України, посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.
Пунктом 54.4 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Згідно з частиною шостою статті 345 Митного кодексу України, результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
В ході розгляду справи було встановлено, що 22.02.2017 року за вих. № 2173/7/04-36-14-12-25 виконуючим обовязки заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_6 на адресу Дніпропетровської митниці ДФС було направлено запит про надання документів що були підставою для митного оформлення товарів, ввезених Товариством з обмеженою відповідальністю «Інструментпрофі» на митну територію України з Республіки Туреччина протягом вересня грудня 2015 року (т. 1 а.с. 27-28).
- документи, що були підставою для митного оформлення;
- лист Дніпропетровської митниці ДФС від 25.01.2016 року № 147/8/04-50-26-20 до Департаменту боротьби з митними правопорушенням ДФС про направлення запиту до уповноважених органів іноземних держав з метою перевірки законності ввезення на митну територію України товарів ТОВ «Інструментпрофі»;
- запит Департаменту боротьби з митними правопорушеннями ДФС від 12.03.2016 року на адресу митного органу Турецької Республіки;
- наявну інформацію щодо можливих порушень підприємством вимог законодавства з питань державної митної справи;
- інформацію про правильність визначення митної вартості товарів;
- інформацію щодо винесення протоколів про порушення митних правил вказаним підприємством;
- інформацію про правильність класифікації товарів згідно з УКТЗЕТ на підставі заявлених субєктом ЗЕД до митного оформлення відомостей про товар, зазначених в 31 графі МД;
- інформацію про правильність визначення митної вартості товарів;
- інформацію про правильність визначення країни походження товарів, ввезених на митну територію України.
2 березня 2017 року заступником начальника Дніпропетровської митниці ДФС ОСОБА_7 на адресу ГУ ДФС у Дніпропетровській області за вих. № 160/7/04-50-20-02 було направлено лист в якому було повідомлено про кількість складених відносно посадових осіб позивача протоколів про адміністративні правопорушення, а також інформація щодо отриманих від Турецької Республіки матеріалів згідно з якими митницею було встановлено, що загальна сума митних платежів на час оформлення митних декларацій складала 2489,71 тис. грн., та яка була визначена без врахування митної складової транспортно експедиційних витрат, витрат на страхування та інших, відповідно до п. 10 ст. 58 Митного кодексу України. У якості додатків до листа було надано: файли D01, D02, D03 (т. 1 а.с. 29-30).
Між тим, суд зазначає, що у відповідності до положень Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, затверджених наказом державної фіскальної служби України від 12.10.2016 року № 856, у разі виявлення необхідності направлення до митних та інших уповноважених органів іноземних держав запитів про надання адміністративної допомоги у сфері попередження, виявлення та розслідування митних правопорушень або з метою інформування таких органів про можливе вчинення таких правопорушень на території іноземних держав підрозділи, що здійснюють (очолюють) документальні перевірки (головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, ОВПП) ініціатори направлення запиту (інформації), направляють до відповідної митниці ДФС (або до Департаменту боротьби з митними правопорушеннями) обґрунтоване звернення за підписом керівника або заступника керівника такого органу ДФС. Підготовка та направлення відповідних звернень здійснюється з обовязковим виконанням вимог міжнародних угод про взаємну адміністративну допомогу в митних справах, укладених Україною (п.3.6.1).
З метою направлення запитів до митних та інших уповноважених органів іноземних держав на перевірку автентичності документів, які надавались при митному контролі та оформленні (в рамках визначення митної вартості товарів, класифікації товарів, або країни походження товарів) підрозділи, що здійснюють (очолюють) документальні перевірки (головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, ОВПП) ініціатори запиту, направляють до відповідної митниці ДФС (або до Департаменту адміністрування митних платежів) обґрунтоване звернення за підписом керівника або заступника керівника такого органу ДФС з відповідним пакетом документів, які та/або відомості зазначені в яких потребують підтвердження на автентичність (п.3.6.2).
Тобто, з наведеного вбачається, що з метою отримання від уповноважених органів іноземних держав інформації щодо законності ввезення на митну територію України товарів на адресу ТОВ «Інструментпрофі» в вересні грудні 2015 року, Департамент боротьби з митними правопорушеннями ДФС, як ініціатор звернення, повинен був надати разом із запитом і пакет документів, які стосуються підтвердження на їх автентичність.
В ході розгляду справи відповідачем не було доведено, що при винесенні оскаржуваного наказу від 16.03.2017 року № 1445 про проведення документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструментпрофі» у нього наявними були відомості про те, що на адресу митних органів Турецької Республіки в березні 2016 року Департаментом боротьби з митними правопорушеннями ДФС був направлений пакет документів по оформленню ввезеного на митну територію України товару, які були перевірені на їх автентичність уповноваженим органами іноземної держави.
Відсутні такі відомості були і при проведенні самої перевірки про що свідчить інформація, зазначена на с. 3 акту перевірки про документи, які були використані інспектором Чайкою В.В. при проведенні перевірки, а саме:
- лист Дніпропетровської митниці ДФС від 02.03.2017 року №160/7/04-50-20-02;
- копії перевіряємих митних декларацій з товаросупровідними документами поданими до митного оформлення (коносамент, транспортна накладна (CMR), інвойс, пакувальний лист та інших);
- копія контракту від 27.08.2015 року №001/РR, укладеного між «SOMA KOZMETIK SANAYI VE DIS TICARED LTD.,STI» (Туреччина) та товариством з обмеженою відповідальністю «Інструментпрофі» (т. 1 а.с. 43).
В той же час, надаючи правову оцінку відповідності оскаржуваного наказу вимогам чинного законодавства України, суд акцентує увагу на тому, що у наказі Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 16.03.2017 року №1445 у відповідності до вимог частини 1 статті 351 Митного кодексу України в повному обсязі визначено предмет документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструментпрофі».
Однак, поряд із цим, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ не містить посилання на законодавчо визначені підстави перевірки, а саме:
- чи відбулось надходження від уповноважених органів іноземних держав документального підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться;
- чи був запит стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювались за участю субєктів зовнішньоекономічної діяльності резидентів України.
За таких обставин, суд вважає, що контролюючим органом при винесенні оскаржуваного наказу було порушено вимоги пункту 2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України, у звязку із чим, вказаний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо порушення порядку проведення перевірки дійсності документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструментпрофі» за митними деклараціями: від 09.09.2015 року №110130000/2015/506476, від 30.09.2015 року №11013000/2015/507215, від 19.10.2015 року №110130000/2015/507858, від 19.10.2015 року №110130000/2015/507859, від 27.10.2015 року №11013000/2015/508152, від 06.11.2015 року №110130000/2015/508673, від 09.11.2015 року №110130000/2015/508757, від 01.12.2015 року №110130000/2015/509650, від 01.12.2015 року №110130000/2015/509663, від 28.12.2015 року №110130000/2015/510617, суд звертає увагу на положення пункту 7 частини першої статті 336 Митного кодексу та зазначає, що згідно чинного законодавства дії контролюючого органу по проведенню перевірок є частиною процесу реалізації ним повноважень, наданих йому чинним законодавством, результатом яких є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для платника податків.
За таких обставин, суд зазначає, що у звязку із тим, що наказ на підставі якого була проведена перевірка було винесено із порушенням норм діючого законодавства, відсутні підстави для визнання дій щодо її проведення протиправними, оскільки будь які рішення винесені за результатом такої перевірки не мають юридичних наслідків для платника податків.
У відповідності до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно з частиною першою та другою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В ході розгляду справи відповідачем не було доведено правомірність винесеного наказу від 16.03.2017 року №1445, у звязку із чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструментпрофі» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування наказу задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 16.03.2017 року № 1445 «Про проведення документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструментпрофі».
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструментпрофі» судові витрати у розмірі 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 07 серпня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1