Справа № 607/213/18
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2018 Справа №607/213/18

09 січня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Черніцької І.М.

за участю секретаря судового засідання - Кісіль Т.М.

з участю представника позивача - Гаврилюк З.Б.

відповідача - ОСОБА_3

перекладача - ОСОБА_2

адвоката - Скиби В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області до громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 про примусове видворення за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області (далі - УДМС у Тернопільській області) звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення за межі України, допустивши рішення суду до негайного виконання.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідач громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в'їхав на територію України 23 листопада 2017 року через КПП «Бориспіль» по паспортному документу НОМЕР_2, виданому 09 травня 2014 року, термін дії до 08 травня 2019 року, по візі типу НОМЕР_3 терміном дії до 25 листопада 2017 року, з дозволеним строком перебування на території України до 5 днів. Після в'їзду в Україну 23 листопада 2017 року відповідач її територію не покидав. На момент виявлення відповідача 04 грудня 2017 року посадовими особами позивача в останнього закінчився строк дії візи, тобто іноземець перебував в Україні понад дозволений строк перебування, передбачений візою. Відповідач не звертався до територіальних органів та підрозділів ДМС України з клопотанням щодо продовження строку тимчасового перебування на території України, порушуючи вимоги законодавства, яке визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

04 грудня 2017 року за порушення правил перебування іноземців в Україні громадянина Республіки Нігерія ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510,00 грн., який сплачено в повному обсязі.

Також, 04 грудня 2017 року УДМС України в Тернопільській області прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_3, яким зобов'язано останнього покинути територію України у термін до 19 грудня 2017 року та заборонено в'їзд на території України строком на три роки. Зазначене рішення особисто вручене відповідачу та останнім не оскаржувалось. По даний час дане рішення відповідачем не виконано.

Посилаючись на те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання рішення про примусове повернення з України, жодних дій щодо повернення в країну походження у термін визначений у рішенні про примусове повернення з України не вживає, не має постійного місця проживання, належного фінансового забезпечення, законних джерел доходу, не працює, не навчається, і не вживає будь-яких заходів щодо легалізації перебування в Україні, позивач вважає, що є всі необхідні передумови для примусового видворення відповідача за межі України.

Відповідач відзив на позов та заперечення не подавав.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заві, просить його задовольнити. Крім того, посилаючись на порушення відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, в порядку вимог п.3 ч. 2 ст. 371 КАС України просив допустити негайне виконання рішення суду, в разі задоволення адміністративного позову.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Пояснив, що йому відомий той факт, що він перебував на території України без законних на те підстав, не має постійного місця проживання, належного фінансового забезпечення, законних джерел доходу, не працює та не навчається. Рішення про примусове повернення з України не виконав, оскільки не мав коштів для повернення до країни громадянської належності. На даний час він забронював квиток до Нігерії на 10 січня 2018 року. Посилаючись на наведене, не заперечував щодо задоволення позову.

Адвокат Скиба В.М. в судовому засідання пояснив, що при задоволенні позову права та інтереси ОСОБА_3 порушені не будуть.

Судом встановлено, що громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в'їхав на територію України 23 листопада 2017 року через КПП «Бориспіль» по паспортному документу НОМЕР_2, виданому 09 травня 2014 року з терміном дії до 08 травня 2019 року.

З паспортного документа ОСОБА_3 НОМЕР_2 встановлено, що відповідач в'їхав на території України 23 листопада 2017 року по разовій візі типу НОМЕР_3, терміном дії з 21 по 25 листопада 2017 року.

Встановлено та визнається відповідачем, що після в'їзду в Україну 23 листопада 2017 року по даний час відповідач її територію не покидав.

04 грудня 2017 року відносно відповідача посадовими особами Управління ДМС України в Тернопільській області складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 203 КУпАП, зокрема за те, що ОСОБА_3 в'їхав на території України 23 листопада 2017 року на підставі візи дійсної до 25 листопада 2017 року, і на момент виявлення продовжує перебувати на території України понад дозволений візою строк.

Відповідач не звертався до територіальних органів та підрозділів ДМС України з клопотанням щодо продовження строку тимчасового перебування на території України, порушуючи вимоги законодавства, яке визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Постановою Державною міграційної служби України від 04 грудня 2017 року громадянина Республіки Нігерія ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510,00 грн., який сплачено в повному обсязі, що підтверджується квитанцією від 04.12.2017 року.

04 грудня 2017 року Управлінням державної міграційної служби України в Тернопільській області прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_3, яким зобов'язано останнього покинути територію України у термін до 19 грудня 2017 року. Крім того, заборонено в'їзд на території України строком на три роки.

Зазначене рішення особисто вручене відповідачу 04 грудня 2017 року, зобов'язано не пізніше 19 грудня 2017р. самостійно залишити територію України, а також попереджено про наслідки невиконання рішення про примусове повернення з України, що підтверджується розпискою, підписаною власноручно ОСОБА_3 та визнається відповідачем в судовому засіданні.

Встановлено та відповідачем не заперечується, що по даний час рішення про примусове повернення із України ним не виконано.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 16 ст. 4 Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (далі - Закон), іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Між Україною та Федеративною Республікою Нігерія діє візовий порядок в'їзду.

Положення ст. 9 вищевказаного Закону встановлено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Вимогами підпункту 1 пункту 2 „Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012р. № 150 (далі - Порядок), зазначено, що Іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в'їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначений міжнародними договорами України.

Згідно з вимогами ст. 26 ЗУ „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

В силу вимог ч.ч. 5, 6 ст. 26 вищевказаного Закону, іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 29 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009року № 1 ,,Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця і особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні", примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини:

1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення;

2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Згідно з вимогами ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в'їхав на територію України 23 листопада 2017 року по візі з терміном дії до 25 листопада 2017 року. Після в'їзду в Україні 23 листопада 2017 року по даний час території України не покидав, чим порушив встановлені правила перебування іноземців та осіб без громадянства на території України понад строки встановленні візою. 04 грудня 2017 року Управлінням Державної міграційної служби України в Тернопільській області прийнято рішення про примусове повернення з України, яким відповідача зобов'язано покинути територію України у термін до 19 грудня 2017 року.

У встановлений строк без поважних причин відповідач не виконав рішення про примусове повернення з України .

Відповідач жодних заходів щодо виїзду за межі України у строк вказаний у рішенні про примусове повернення з України не вживав.

Зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухиляється від добровільного виїзду за межі України на законних підставах.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд прийшов до висновку про порушення відповідачем громадянином Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, законодавства України, яке визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства в Україні, що виражається в знаходженні на території України понад встановлений візою строк.

Відповідач не звертався із клопотанням про продовження строку перебування, не виконав в добровільному порядку рішення уповноваженого органу від 04 грудня 2017 року про залишення території України у встановлений термін та не оскаржував такого рішення.

Судом не встановлено обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі України.

Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Крім того, відповідач не звертався до Управління Державної міграційної служби у Тернопільській області з заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідачем не представлено суду жодних доказів на спростування доводів позивача та безпідставність позовних вимог.

Доводи відповідача про неможливість повернення на батьківщину з причини відсутності коштів, суд не приймає до уваги, оскільки фінансовий стан не може бути підставою невиконання законодавства України.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст.371 КАС України, суд, який ухвалив рішення за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача про звернення рішення суду до негайного виконання та те, що відповідачем порушуються правила перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, враховуючи особу відповідача, який тривалий час ухиляється від виконання рішення про примусове повернення з України, продовжує знаходитись на території України без законних на те підстав, визнання ним позову в судовому засідання та наявність у нього квитка на 10 січня 2018 року для повернення у країну свого походження, з метою забезпечення виконання судового рішення, вважає за можливе звернути рішення суду до негайного виконання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 288, 371 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області ( бул.Шевченка,10 м.Тернопіль, , електронна адреса - ) до громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 від 09.05.2014 року, АДРЕСА_1) про примусове видворення за межі України задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1 (НОМЕР_1 від 09.05.2014 року).

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10 - денний строк з дня проголошення рішення суду .

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Головуючий