Справа № 488/981/15-а
Суддя: Лазарева Г. М.
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/981/15-а
Провадження № 2-а/488/5/17 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.08.2017 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Лазарєвої Г.М.,

секретарем Бондар Є. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Корабельного районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області, управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, Державної казначейської служби України, про визнання неправомірною бездіяльність відповідачів і стягнення завданої матеріальної і моральної шкоди тривалим невиконанням судового рішення, -

В С Т А Н О В И В:

06 березняня 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів та просив суд стягнути на його користь 8204 грн. - 3% річних, 26805 грн. - збитків від інфляції, 38285 грн. -14% річних за весь час прострочення виконання основного зобов'язання, що в загальному розмірі становить 73294,00 грн.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 15.02.2006 року апеляційним судом Миколаївської області на його користь ухвалено рішення про стягнення з Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції 35061 грн. матеріальних збитків і 1000 грн. моральної шкоди, а всього 36061 грн. Цим же рішенням зобов'язано управління Державного казначейства України у Миколаївській області списати вказані стягнуті кошти з Державного бюджету України.

В ході розгляду справи представник позивача звернувся до суду з заявою про залишення без розгляду позовних вимог в частині визнання неправомірною бездіяльність управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області.

Відповідно до ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.04.2013 року, змінено порядок виконання вищезгаданого рішення та встановлено новий порядок його виконання шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України з рахунку , відкритому в Державній казначейській службі України за бюджетною програмою КПКВ 3504030 на користь позивача.

Позивач також зазначив, що присуджені на його користь грошові кошти були стягнуті з державного бюджету України лише 25.12.2013 року, тобто через 7 років 7 місяців, що дорівнює 91 місяці. Позивач, у зв'язку з тривалим невиконанням судового рішення, просить стягнути неустойку, 3 відсотки річних, збитки від інфляції і завдану йому моральну шкоду.

В судове засідання надійшла заява представник позивача про підтримання уточнених позовних вимог, представник відповідача Державної казначейської служби України, управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, про задоволення позову заперечував, згідно письмових заперечень, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 15.05.2006 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. У зв'язку з тривалим не виконанням судового рішення по стягненню з боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 його користь грошових коштів, з Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції на користь позивача стягнуто 35061 грн. матеріальних збитків і 1000 грн. моральної шкоди. Цим же рішенням зобов'язано управління Державного казначейства України у Миколаївській області списати вказані стягнуті кошти з Державного бюджету України. Вказане рішення було оскаржено відповідачем в касаційному порядку і відповідно до ухвали апеляційного суду Херсонської області від 02.12.2007 року залишеного без змін користь позивача. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.04.2013 року, змінено порядок виконання вищезгаданого рішення та встановлено новий порядок його виконання шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України з рахунку , відкритому в Державній казначейській службі України за бюджетною програмою КПКВ 3504030.

Відповідно до постанов державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС Миколаївської області від 18.07.2006 року, від 09.08.2006 року, від 29.02.2008 року, від 17.04.2009 року, від 26.10.2009 року, 26.11.2009 року, повідомлень з Головного управління юстиції в Миколаївській області, за зверненням позивача державним виконавцем вказаного підрозділу ДВС неодноразово відкривалися виконавчі провадження щодо виконання вищезгаданого судового рішення, але закінчувалися без виконання.

25.12.2013 року позивачу здійснено перерахунок коштів у сумі 35880,69 грн., що з урахуванням утримання податку, є повним стягненням всієї суму.

Постановою Верховного суду України від 02.03.2016 року по цивільній справі № 6-2491цс15 висловлено правову позицію щодо належних до нарахування сум за тривале невиконання судового рішення в тому випадку, якщо сторони не були пов'язані договірними правовідносинами.

Згідно даної правової позиції, ст. 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Цією статтею регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина п'ята статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов'язальних правовідносин. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі ст. 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно ч.2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить, до висновку, що з відповідача підлягають стягненню проценти, які нараховуються за користування коштами, що підлягали стягненню за судовим рішенням від 15.05.2006 року.

Зокрема, за весь час безпідставного користування належними позивачу грошових коштів органом, до повноважень якого входить розрахункове-касове обслуговування бюджетних коштів, починаючи з 16.05.2006 року (застосувавши при цьому по аналогії закону норму ч.1 ст. 1048 ЦК України, згідно якої, якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ). Розмір процентів розраховується виходячи із облікової ставки НБУ за формулою: сума боргу х (ставка пені (%)) / 100% / кількість днів у році х (кількість прострочених днів). При цьому, як вказано вище, сума боргу складає 36061 грн.

- проценти за період з 16.05.2006 р. по 09.06.2006 р. (25 днів), виходячи із облікової ставки НБУ в зазначений період 9,5% (9,5:365=0,02603) - 36061 грн. х 0,02603/100% х 25 дн. = 234,66 грн.;

- проценти за період з 10.06.2006 р. по 31.12.2006 р., ( 205 днів) виходячи із облікової ставки НБУ в зазначений період 8,5% (8,5:365=0,02328) - 36061 грн. х 0,02328/100% х 205 дн. = 1720,97 грн.;

- проценти за період з 01.01.2007 р. по 31.05.2007 р. ( 150 днів), виходячи із облікової ставки НБУ в зазначений період 8,5% (8,5:365=0,02328) - 36061 грн. х 0,02123/100% х 150 дн. = 1259,66 грн.;

- проценти за період з 01.06.2007 р. по 31.12.2007 р. (213 днів), виходячи із облікової ставки НБУ в зазначений період 8,0% (8,0:365=0,02197) - 36061 грн. х 0,02197/100% х 213 дн. = 1683,50 грн.;

- проценти за період з 01.01.2008 р. по 29.04.2008 р. (119 днів), виходячи із облікової ставки НБУ в зазначений період 10,00% (10,00:365=0,02739) - 36061 грн. х 0,02739/100% х 119 дн. = 1175,37 грн.;

- проценти за період з 30.04.2008 р. по 31.12.2008 р. (245 днів), виходячи із облікової ставки НБУ в зазначений період 12,0% (12,0:365=0,03287) - 36061 грн. х 0,03287/100% х 245 дн. = 2904,04 грн.;

- проценти за період з 01.01.2009 р. по 14.06.2009 р.( 164 дня), виходячи із облікової ставки НБУ в зазначений період 12,0% (12,0:365=0,03287) - 36061 грн. х 0,03287/100% х 164 дн. = 1943,93 грн.;

- проценти за період з 15.06.2009 р. по 11.08.2009 р. (57 днів), виходячи із облікової ставки НБУ в зазначений період 11,0% (11,0:365=0,03013) - 36061 грн. х 0,03013/100% х 57 дн. = 619,31 грн.;

- проценти за період з 12.08.2009 р. по 31.12.2009 р. (141 день), виходячи із облікової ставки НБУ в зазначений період 10.25% (10,25:365=0,02808) - 36061 грн. х 0,02808/100% х 141 дн. = 1427,75 грн.;

- проценти за період з 01.01.2010 р. по 07.06.2010 р. (157 днів), виходячи із облікової ставки НБУ в зазначений період 10,25% (10,25:365=0,02808) - 36061 грн. х 0,02808/100% х 157 дн. = 1589,77 грн.;

- проценти за період з 08.06.2010 р. по 07.07.2010 р. (29 днів), виходячи із облікової ставки НБУ в зазначений період 9,50% (9,50:365=0,02602) - 36061 грн. х 0,02602/100% х 29 дн. = 272,18 грн.

- проценти за період з 08.07.2010 р. по 09.08.2010 р. (32 дня), виходячи із облікової ставки НБУ в зазначений період 8,50% (8,50:365=0,02328) - 36061 грн. х 0,02328/100% х 32 дн. = 268,72 грн.

- проценти за період з 10.08.2010 р. по 22.03.2012 р. (558 днів), виходячи із облікової ставки НБУ в зазначений період 7,75% (7,75:365=0,02123) - 36061 грн. х 0,02123/100% х 558 дн. = 4272,48 грн.

- проценти за період з 23.03.2012 р. по 09.06.2013 р. (383 дня), виходячи із облікової ставки НБУ в зазначений період 7,50% (7,50:365=0,02054) - 36061 грн. х 0,02054/100% х 383 дн. = 2836,85 грн.

- проценти за період з 10.06.2013 р. по 24.12.2013 р. (197 днів), виходячи із облікової ставки НБУ в зазначений період 7,0% (7,0:365=0,01917) - 36061 грн. х 0,01917/100% х 197 дн. = 1362,41 грн.

Загальна сума процентів складає:

234,66 грн.+ 1720,97 грн.+1259,66 грн. + 1683,50 грн.+ 1175,37 грн.+ 2904,04 грн.+ 1943,93 грн.+ 619,31 грн.+ 1427,75 грн.+ 1589,77 грн.+ 272,18 грн. + 268,72 грн.+ 4272,48 грн. +2836,85 грн. +1362,41 грн. =23571,6 грн., як підлягає стягненню з відповідача.

В зв'язку з цим позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та збитків від інфляції є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Суд також враховує, що рішення апеляційного суду Миколаївської області першої інстанції залишено без змін, тому у відповідачів не було правових підстав для невиплати визначених у рішенні сум, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч.2 ст. 1214 ЦК України. Доводи представника відповідача про те, що відсутні підстави для стягнення будь-яких коштів, оскільки дії відповідача не визнавались неправомірними у судовому порядку є необґрунтованими.

Крім того, суд також приходить до висновку, що порушення права позивача на безперешкодне стягнення з боржника значної суми коштів за судовим рішенням безперечно завдало йому моральної шкоди. Виходячи з тривалого часу невиконання судового рішення, обсягу душевних страждань позивача, засад розумності та справедливості, суд вважає, що стягнення з відповідача 3500 грн. буде достатньою сумою для компенсації спричинених йому моральних страждань.

Заяву представника про залишення без розгляду позовних вимог предявлених до Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області суд вважає такою, що підлягає задоволенню на підставі п.5 ч.1 ст. 155 КАС України.

Так як відповідно до ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом може бути поновлений, позивач подав клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обгрунтував тими обставинами, що довгий час хворів, лікувався, неодноразово звертався до судових органів з приводу невиконання рішення суду, про що надав документи, то суд визнає вказані позивачем причини пропуску звернення до суду поважними та вважає можливим поновити строк звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161-164 КАС України, ст.ст. 8, 536, 1048, 1212, 1214 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Поновити позивачу строк звернення до суду з даним позовом.

Залишити без розгляду позовні вимоги в частині визнання неправомірною бездіяльності Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області щодо невиконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 15.05.2006 року в справі № 742ц/2006, № 2-772/2005 по виконавчим листам Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.06.2006 року, 09.04.2008 р., 28.04.2009 р., 17.12.2012 р. в справі № 2-772/2005.

Позовну заяву ОСОБА_2 до управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області на користь ОСОБА_2 23571,6 грн. (двадцять три тисячі п'ятсот сімдесят одну грн. 60 коп.) матеріальних збитків та 3500 грн. моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського Апеляційного суду в 10-денний строк. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя: Г.М. Лазарева