Справа № 759/8664/17
Суддя: Миколаєць І. Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ун. № 759/8664/17
пр. № 2-а/759/272/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі судового засідання Шелудько В.В.,

розглянувши увідкритому судовому засіданні в залі судових засідань справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора сектора безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Департаменту Патрульної поліції Старшого Мишевського Дмитра Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

08.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до старшого інспектора сектора безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Департаменту Патрульної поліції Мишевського Дмитра Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,винесеної 04.06.2017 року за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст.132-1 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, протокол серія АР № 362068.

Свої вимоги мотивує тим, що він 04 червня 2017 року в м. Запоріжжя, керуючи транспортним засобом «MAN», державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Broshuis» державний номер НОМЕР_2, був зупинений на вимогу інспектора сектора безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Департаменту Патрульної поліції Мишевським Д.О. Після зупинки транспортного засобу, інспектор підійшов та оглянув його, запитав реєстраційні дані, перевірив справжність посвідчення водія, оглянув автомобіль та повідомив, що він зупинений, за вчинення правопорушення, передбаченого нормою Кодексу про адміністративні правопорушення. На підтвердження своїх припущень, інспектор вказав рукою, що автомобіль, яким керує позивач є негабаритним, що є, відповідно, порушенням. Позивач вважає, що будь-які вимірювання чи зважування вантажу або автомобіля відбуваються у спеціально-відведених місцях і за допомогою спеціально призначених пристроїв, що не було дотримано інспектором поліції.

Після вимірювань вантажу, інспектором було складено постанову серії АР № 362068 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої вимогами ст. 132-1 КУпАП, та накладено стягнення - 510 грн. 00 коп.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим, постанова винесена з порушенням діючого законодавства, тому позивач звернувся до суду з позовом.

Позивач просить розглядати справу за його відсутності, про що надав відповідне клопотання, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи, заперечень на адміністративний позов суду не надав, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Згідно ст. 69 ч. 1 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи судом встановлено, що інспектором сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Департаменту Патрульної поліції Мишевським Д.О. в червні 2017 року була винесена постанова серії АР № 362068 щодо порушень ОСОБА_1 22.5 Правил дорожнього руху України та про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с. 6).

Як вбачається з даних зазначеної постанови по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, 04.06.2017 року о 11 год. 30 хв. в м. Запоріжжя, вул. Прибережна, 6, керуючи транспортним засобом «MAN», державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Broshuis» державний номер НОМЕР_2, водій перевозив негабаритний вантаж - комбайн шириною 2,8 м. без відповідних документів, чим порушив п. 22.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 132-1 КУпАП.

Протокол не містить інформації протимчасове затримання транспортного засобу за ст.265-2 КУпАП. Відповідачем також не надані заперечення, які б містили таку інформацію.

Відповідно ст. 132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене у тому числі і ст.132-1 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його на зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, таких дій інспектором поліції проведено не було, оскільки протокол про адміністративне правопорушення такої інформації не містить.

Відповідно до п. 1. 10 ПДР України, габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно п.п. 7 п. 2, п. 15 постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», місце здійснення габаритно-вагового контролю являється спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю. Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Як вбачається із матеріалів справи, висновок про великогабаритність вантажу поліцейським був винесений шляхом огляду вантажу та вимірювання його на місці не пристосованому для проведення відповідних замірів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем заперечується факт порушення ним п. 22.5 Правил дорожнього руху України, яким встановлені правила дорожнього перевезення вантажів щодо їх габаритів та навантаження на вісь транспортних засобів.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог Закону щодо обов'язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду будь-яких доказів на доведення законності складеної постанови, не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, не було надано суду заперечень на позов, матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Статтями 245-246 КпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Згідно вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з даних оскаржуваної постанови, в ній не зазначено дату вчинення правопорушення, суть і обставини правопорушення, доказів викладених у постанові обставин, повного прізвища, ім'я та по-батькові інспектора, яким складена постанова, та містить виправлення.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Що стосується вимоги позивача про визнання дій інспектора протиправними, то відповідно до частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про:

1)скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2)зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3)зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4)стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5)виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6)встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7)примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Позивач же просить визнати протиправними дії інспектора, не зазначаючи підстав таких позовних вимог, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про національну поліцію», ст.ст. 2, 69, 70, 71, 105,160, 163 КАС України, ст.ст. 7, 132-1, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до старшого інспектора сектора безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Департаменту Патрульної поліції Старшого лейтенанта поліції Мишевського Дмитра Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого інспектора сектора безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Департаменту, Серії АР № 362068 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., а справу закрити.

У решті позовних вимог - відмовити.

Постанова є остаточною і не підлягає оскарженню.

Суддя І.Ю.Миколаєць