Справа № 826/4271/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/4271/17

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 січня 2018 року № 826/4271/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І. розглянув у письмовому провадженні справу за позовом ТОВ «Інтерстарч Україна» до Офісу великих платників ДФС про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що висновки акту камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток від 23.12.2016 №2261/28-10-41-02/38307757 не відповідають дійсним обставинам, отже прийняте на підставі таких висновків податкове повідомлення-рішення є протиправним.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, з яких вбачається, що позивачем порушено строк визначений п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України за період 1 півріччя 2016 року, у зв’язку з чим прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла станом на 01.06.2017 року), враховуючи відсутність заперечень з боку сторін, у судовому засіданні 01.06.2017 року судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Офісом великих платників ДФС проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток ТОВ «Інтерстарч Україна», за результатом якої складено акт 23.12.2016 №2261/28-10-41-02/38307757 (далі – акт перевірки).

За результатом адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України зазначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Разом з тим, згідно із пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Отже, зазначеними вище нормами визначено право платника податку, у разі виявлення помилок у поданій ним податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючого розрахунку.

З системного аналізу викладеного вбачається, що якщо платником податків самостійно виявлено помилку в поданій ним податковій звітності і подано до контролюючого органу уточнюючий розрахунок з виправленням помилок, з урахуванням вимог статті 50 Податкового кодексу України, у контролюючого органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, оскільки, з поданням уточнюючого розрахунку податкова звітність є виправленою і нівелює правові наслідки помилки, допущеної при її поданні.

Судом встановлено, що позивачем подано 09.08.2016 до податкового органу декларацію з податку на прибуток за 1 півріччя 2016 року, якою задекларовано суму податків, які утримуються при виплаті доходів (прибутків) нерезидентів, нарахований за результатом звітного (податкового) періоду в сумі 1 834 722 грн. Граничний термін подання податкової декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2016 року – 09.08.2016, граничний термін сплати грошового зобов’язання – 19.08.2016.

Судом встановлено, що на дату граничного терміну сплати грошового зобов’язання з податку на прибуток в інтегрованій картці позивача обліковувалась переплата в сумі 1 191 938,58 грн.

Отже, заборгованість, що обліковувалась у картці особового рахунку позивача погашена 25.08.2016 уточнюючою податковою декларацією.

Відтак, як свідчать матеріали справи, самостійно задекларована та належна до сплати сума грошового зобов'язання з податку на прибуток за 1 півріччя 2016 року була погашена позивачем своєчасно.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 244-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерстарч Україна» задовольнити повністю.

3. Стягнути на користь ТОВ «Інтерстарч Україна» сплачений ним судовий збір в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників ДФС.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими в ст.ст. 295 – 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда