Справа № 208/7488/16-а(2-а/208/276/16)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2017 рокусправа № 208/7488/16-а(2-а/208/276/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Бишевської Н.А.

судді: Семененка Я.В. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової д.В.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Кам"янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 20 березня 2017 р. у справі № 208/7488/16-а(2-а/208/276/16)

за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1

до Дніпродзержинського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області

про спонукання до вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

"12" грудня 2016 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до суду з адміністративним позовом до Дніпродзержинського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області в якому просили

- зобов'язати Дніпродзержинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області взяти на облік, перерахувати та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 07.10.2009р. із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру, учаснику Великої Вітчизняної війни та дитині війни, передбачених чинним пенсійним законодавством України.

- зобов'язати Дніпродзержинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області взяти на облік, перерахувати та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009р. із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, передбачених чинним пенсійним законодавством України.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у позивачів права на отримання призначеної пенсії.

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 20 березня 2017 р. у справі № 208/7488/16-а(2-а/208/276/16) адміністративний позов ОСОБА_2 ОСОБА_1 до Дніпродзержинського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про спонукання до вчинення певних дій - задоволено.

Судом встановлено, що позивачі о виїзду за кордон, мешкали на території Донецької області. В жовтні 2016 року представник позивачів звернувся до відповідача з заявами про взяття на облік, перерахунок та поновлення виплат пенсії за віком ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Відмова органу пенсійного фонду слугувала підставою звернення до суду. Дослідивши встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку, що позивачі, як громадяни України мають право на належний рівень соціального захисту, зокрема в частині отримання пенсії - правові підстави для поновлення виплати пенсії визначені рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року.

Не погодившись з постановою суду, Кам"янським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 20 березня 2017 р. у справі № 208/7488/16-а(2-а/208/276/16), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що заява про запит пенсійної справи повинна подаватись особисто пенсіонером за новим місцем проживання.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, до листопада 1995р. ОСОБА_2 отримував пенсію за віком з підвищенням, як учасник Великої Вітчизняної війни, ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком. В подальшому позивачі виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв'язку з чим виплату пенсій їм було припинено.

В зв'язку з проведенням на території Донецької області АТО та тим, що Управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве не здійснює свої функції, 17.10.2016р. представник ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернувся до Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявами про взяття на облік, перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком з 07.10.2009р. в розмірах відповідно до чинного законодавства. Листами № 11367/05/40 та № 11366/05/40 від 02.11.2016р. Дніпродзержинським об'єднаним УПФУ повідомлено, що заява подається пенсіонером особисто, за місцем проживання (реєстрації). Довідку уповноважених органів про місце проживання в Дніпродзержинську не надано.

Вважаючи таку бездіяльність Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України протиправною, позивачі звернулись до суду.

Дослідивши обставини по справі,колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії є конституційним правом громадянина України.

Згідно із статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального положення, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 3 статті 2 Протоколу№ 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами, що закріплено у частині 3 статті 25 Конституції України.

Враховуючи наведені норми, позивачі як громадяни України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися конституційними правами, в тому числі і правом на пенсійне забезпечення.

Статтею 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

З 1 квітня 2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року №25-рп/2009 положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

У відповідності до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера.

Згідно з пунктом 1.5 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року (надалі - Порядок, в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

Із відповідей відповідача вбачається, що єдиною перешкодою для реалізації права на поновлення пенсійної виплати позивачам є подання відповідних заяв не особисто пенсіонерами, а їх представником.

Проте, Анкерман, звертаючись із заявами до Кам"янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в інтересах позивачі, діяв на підставі довіреності посвідченої нотаріально, якою зокрема, наділявся повноваженнями вчиняти дії, пов'язані з поновленням виплати пенсії.

Враховуючи викладене, Кам"янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області безпідставно не взяло на облік ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як пенсіонерів, за поданням документів представником позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про достатність підстав для поновлення виплати пенсії позивачу.

Між тим, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що адміністративний позов у даній справі заявлено поза межами строку визначеного КАС України.

Так, з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». З цього часу орган ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Водночас у постановах від 8 грудня 2015 року, 16 березня 2016 року (справи №№ 21-5440а15, 21-5653а15, 21-175а16 відповідно) Верховний Суд України, переглядаючи рішення суду касаційної інстанції у справах зазначеної категорії за заявами, в яких, крім іншого, йшлося про усунення розбіжностей у застосуванні законодавства, що регламентує строки звернення до адміністративного суду, вказав на те, що ці спори мають вирішуватися з урахуванням вимог статей 99 та 100 КАС.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України ( в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.( аналогічні приписи містить ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України в редакції від 15.12.2017 року)

Згідно з ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачі звернулись до відповідача із заявою про поновлення раніше призначеної пенсії 17.10.2016 року, відтак у відповідності до приписів норм чинного пенсійного законодавства, їм мало бути призначено пенсію з дня її звернення із відповідною заявою до органів ПФУ - з 17.10.2014 року, відтак позовні вимоги, що заявлені в період до 17.10.2016 року - не підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, колегіясуддів доходить висновку, що оскаржувана постанову прийнята без врахування всіх важливих для справи обставин, що вказує на необхідність її скасування та прийняття нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кам"янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 20 березня 2017 р. у справі № 208/7488/16-а(2-а/208/276/16) - задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 20 березня 2017 р. у справі № 208/7488/16-а(2-а/208/276/16) - скасувати та прийняти нову про часткове задоволення позовних вимог.

Зобов'язати Дніпродзержинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області взяти на облік, перерахувати та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 17.10.2016 року із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру, учаснику Великої Вітчизняної війни та дитині війни, передбачених чинним пенсійним законодавством України.

Зобов'язати Дніпродзержинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області взяти на облік, перерахувати та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 17.10.2016 року із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, передбачених чинним пенсійним законодавством України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко