Справа № 219/13873/17
Суддя: Фролова Н. М.
Дата ухвалення: 2017-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі головуючого судді Фролової Н.М., за участю секретаря судового засідання Шкурат К.В.,розглянувши у письмовому провадженні в залі суду м. Бахмут адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса для листування: Донецька область, Бахмутський район, смт. Зайцеве, вул. Кольцова, 7/1) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (місцезнаходження за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Горбатова, 57) в якому просить з урахуванням уточнень в заяві від 20.12.2017 р. визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату недоотриманої допомоги при народженні дитини з 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у період з 17.12.2015 року по 09.06.2016 року вона перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа в Управлінні праці і соціального захисту населення Бахмутської міської ради. 25.12.2015 року звернулась до Управління праці і соціального захисту населення Бахмутської міської ради з заявою про поновлення виплати допомоги при народженні та виплати заборгованості на її сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-НО, виданим Микитівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у місті Донецьку області 02 липня 2011 року №407567. Допомога при народженні дитини згідно положень Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми була призначена та виплачувалась Микитіським районним УПСЗН м.Горлівка як одному з батьків дитини, який постійно проживає разом з дитиною. Фактичне припинення їй виплат допомоги при народженні дитини було спричинено тимчасовим не здійсненням Микитівським районним Управлінням праці і соціального захисту населення м.Горлівка своїх повноважень на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Повідомленням Управління праці і соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 07.09.2017 року на її звернення від 22.08.2017 року про причини не виплати їй заборгованості, що виникла, не прийняття та не направлення рішення по суті заявлених мною вимог було повідомлено про відмову у здійсненні виплат по заборгованості з підстав пропущення строків звернення за поновленням виплат, що були припинені, визначених пунктом 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р.N 1751. Вважає, що дане рішення УСЗН є таким, що порушує її право та права її дитини. Позивач є внутрішньо переміщеною особою, яку змусили покинути своє місце проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини на тимчасово непідконтрольній території (районі проведення антитерористичної операції), а допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам, а тому не можна позбавити дитину благ, гарантованих їй державою. В даному випадку неможливість своєчасного звернення до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призвело до порушення інтересів саме дитини.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2017 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2017 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявилися, надала суду заяву про розгляд справи за правилами письмового провадження.

Відповідач Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради надав суду заяву про розгляд справи за правилами письмового провадження та надав свої заперечення, в яких, зокрема, зазначено, що допомога при народженні дитини призначається відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року із відповідними змінами ( надалі - Закон ) та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми » ( надалі - Порядок ). Відповідно п.13 Порядку допомога при народженні дитини, яка народилась після 8 квітня 2011 року, надається в сумі, кратній З0 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму, - на другу дитину. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами. Виплата допомоги поновлюється у разі, коли особа, що фактично здійснювала догляд за дитиною ( один з батьків дитини, опікун ), звернулись протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою. Згідно заяви та копії свідоцтва про народження сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, позивачу повинна бути призначена допомога при народженні дитини строком до 28.07.2014 року ( протягом 24 місяців відповідно до законодавства) за місцем реєстрації позивача в Микитівському районному УПСЗН м. Горлівка. Відповідно інформації про стан фінансування та виплати державної допомоги, що оприлюднений на офіційному сайті Міністерства соціальної політики України, виплата державних допомог отримувачам м. Горлівка не проводиться з серпня 2014 року. Із заяви, з якою позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області, вбачається, що після припинення виплати даної допомоги позивач переїхав із зони АТО до м. Бахмут 17.12.2015 року. Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 17.12.2015 року № НОМЕР_1 позивач переїхав до міста Бахмут в грудні 2015 року та звернувся 25.12.2015 року до Управління для зясування питання виплати заборгованості допомоги при народженні дитини. Оскільки, станом на 28.07.2014 року вже закінчено строк виплати допомоги при народженні дитини, підстав для прийняття заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги та взяття на облік до управління, як отримувача допомоги управління не має. Крім того, відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивач знав про порушення свого права з 25 грудня 2015 року, позовну заяву подано до суду 05 листопада 2017 року, тобто адміністративний позов в частині позовних вимог про зобов'язання здійснити нарахування та виплату недоотриманої допомоги при народженні дитини подано поза межами шестимісячного строку для звернення до суду, визначеного ст. 99 КАС України. На підставі викладених обставин Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради заперечує проти позовних вимог позивача в повному обсязі.

За таких підстав суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі та на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

З урахуванням ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно копії паспорта громадянина України серії ВК 541155, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-НО № 407567, виданого Микитівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області 02 серпня 2011 року, ОСОБА_3 народився 28 липня 2011 року, його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1, про що складений відповідний актовий запис № 256 (а.с.10).

Згідно довідки №000013835 від 26.10.2016 року, виданої начальником Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, перебуває на обліку в Управлінні з 26.10.2016 року, як переміщена особа, у звязку з проведенням АТО відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» за адресою: Донецька область, Артемівський район, с. Зайцеве, вул. Кольцова, 7/1 (а.с.7).

Позивач звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради із заявою про призначення недотриманої нею допомоги при народжені дитини. Однак, згідно із повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 22.08.2017 року у призначені допомоги при народжені дитини їй було відмовлено на підставі п. 13 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми», у звязку з тим, що особа, що фактично здійснює догляд за дитиною, не зверталась протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги за поновленням (а.с.10).

Як вбачається з листа Донецького обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат №4940/11-05 від 20.12.2017 року, ОСОБА_1, 03.11.1984 р. н., уродженка м. Горлівка, ІПН НОМЕР_2, паспорт ВК № 541155, виданий Калініським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 10.10.2008 р., яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа в Управлінні праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради з 17.12.2015 р. по 09.06.2016 р. за адресою: АДРЕСА_1; з 26.10.2016 р. по теперішній час перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Управлінні праці та соціального захисту населення Бахмутської райдержадміністрації за адресою: АДРЕСА_2. Відповідно до бази даних Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради громадянці ОСОБА_1 була призначена державна соціальна допомога внутрішньо переміщеним особам на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сімю (заявниця - ОСОБА_1, діти - ОСОБА_2, 28.07.2011 р. н., ОСОБА_5. 23.10.2008 р. н.. чоловік - ОСОБА_4. 24.12.1974 р. н.) з 18.12.2015 по 17.02.2016 у розмірі 2400,00 грн., з 18.02.2016 по 17.04.2016 у розмірі 1958.00 грн.. з 18.04.2016 по 16.06.2016 у розмірі 1516.00 грн. За інформацією, наданою Управлінням праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради, громадянка ОСОБА_1 25.12.2015 р. зверталася з заявою за призначенням допомоги при народженні другої дитини (ОСОБА_2, 28.07.2011 р. н.). В подовженні виплати зазначеної допомоги було відмовлено у зв'язку з тим. що ОСОБА_1 звернулася після спливу дванадцяти місяців після припинення виплати (Відповідно до Порядку про призначення і виплату державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. № 1751 (із змінами) виплата допомоги при народженні дитини поновлюється у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою). Згідно бази даних Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської райдержадміністрації вищевказана громадянка як отримувач будь-якого виду державної соціальної допомоги не значиться. Відповідно до інформації, наданої вказаним управлінням, за поновленням виплати допомоги при народженні дитини та інших видів державної соціальної допомоги ОСОБА_1 не зверталася. Одночасно, Центром був проведений аналіз архіву бази даних Микитівського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради станом на 01.12.2014 р. Вищезазначена громадянка з липня 2011 року перебувала на обліку як отримувач державної соціальної допомоги при народженні дитини (далі - допомога 1) ОСОБА_2, 28.07.2011 р. н. та по догляду за дитиною до 3-х років працюючим жінкам ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 (допомога 2). Допомогу 1 призначено з 01.07.2011 по 31.07.201 1 у розмірі 8 320,00 грн. одноразово, з 01.08.2011 по 31.07.2015 у розмірі 866,67 грн. щомісяця. Допомогу 2 призначено з 01.09.2011 по 19.09.2011 у розмірі 130,00 грн., з 20.09.2011 по 23.10.2011 у розмірі 260,00 грн., з 24.10.2011 по 30.06.2014 у розмірі 130,00 грн. Слід зазначити, що відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 16.03.2015 № 310/5/75-15 станом на 01.09.2015 р. фінансування виплат усіх видів державних соціальних допомог в Микитівському районі м. Горлівка не здійснювалося з серпня 2014 року, за липень 2014 року профінансовано частково. Станом на 20.12.2017 р. інформації щодо призначення будь-яких інших державних соціальних допомог гр. ОСОБА_1 центр не має (а.с.35-36).

Так, відповідно п.13 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751, допомога при народженні дитини, яка народилась після 8 квітня 2011 року, надається в сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму,- на другу дитину і т.д. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами.

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За приписами частини першої статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» громадяни України, в сім'ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Частинами 7, 9 статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» визначено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Таким чином, суд вважає, що з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом, позивач має право на звернення до органу праці та соціального захисту населення за призначенням допомоги при народженні дитини та отримання цієї допомоги.

Суд не погоджується з доводами відповідача зазначеним у запереченнях про пропуск позивачем строку звернення до Управління за призначенням допомоги, оскільки, з аналізу пункту 13 Порядку № 1751 вбачаються підстави припинення виплати допомоги при народженні дитини з підстав невиконання батьківських обов'язків, відмови від дитини, передання її на виховання до інтернату чи інших закладів, тощо. Відповідно, абзац 33 пункту 13 Порядку, на який посилається відповідач, передбачає поновлення виплати допомоги, яка була зупинена з зазначених підстав.

Абзацом першим пункту 55 передбачено, що допомога, яка не отримана вчасно внаслідок невиконання її отримувачами умов, визначених цим Порядком, виплачується за минулий час з моменту призначення, але не більш як за шість місяців з місяця звернення за її одержанням, крім випадків, визначених у абзаці десятому пункту 35 цього Порядку.

Абзацом 2 вказаного пункту передбачено, що призначені, але своєчасно не одержані суми державної допомоги сім'ям з дітьми з вини органу, що призначає або виплачує зазначену допомогу, виплачуються протягом будь-якого часу без обмежень.

Також, за приписами пункту 8 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595 (з наступними змінами), особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Судом встановлено та підтверджено наявними матеріалами справи, що позивач виховує дитину та виконує батьківські обов'язки.

З системного аналізу наведених норм Закону вбачається, що чинним законодавством не передбачені обмеження в часі щодо поновлення виплати допомоги при народженні дитини, припиненої не з вини одержувача.

Отже, враховуючи зазначене, обмежень в часі для звернення за поновленням виплати допомоги при народженні дитини немає. Позивач та її дитина як громадяни України мають право на соціальний захист від держави, який передбачає комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на захист добробуту кожного члена суспільства. Забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, держава зобов'язується забезпечити дитині захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Позивач , в сім'ї якої виховуються та проживає неповнолітня дитина, має право на державну допомогу, яка надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Вищезазначені причини суд вважає поважними.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд не погоджується з запереченнями відповідача і вважає, що відповідач не довів правомірності свого рішення та законності підстав у відмові в поновленні виплат державної допомоги при народженні дитини.

Одночасно, суд зазначає, що оскільки позивач дізналася про порушення своїх прав 08 серпня 2017 року позивачем не пропущено шестимісячний строк звернення до суду.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання бездіяльності відповідача неправомірною та зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату недоотриманої допомоги про народженні дитини підлягають частковому задоволенню, а саме з 1.08.2014 року (з чого часу не здійснювалося фінансування виплат усіх видів державних соціальних допомог) по 31.07.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10, 77, 90, 243, 244, 245, 250, 372 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати соціальної допомоги при народженні дитини.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1.08.2014 року по 31.07.2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Н.М. Фролова