Справа № 816/1899/17
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1899/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ісайченко М.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Михайлюка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №816/1899/17 за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФО-П ОСОБА_3, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (далі - ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області, відповідач) про:

- визнання незаконною та скасування постанови про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів" від 29.08.2017 №48, у розмірі 2500,00 грн;

- визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 29.08.2017 №8, у розмірі 17,00 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 позовну заяву ФО-П ОСОБА_3 до ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання незаконними та скасування постанов повернуто в частині позовних вимог щодо визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 29.08.2017 №8.

Поряд з цим, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 позовну заяву ФО-П ОСОБА_3 до ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області в частині вимог про визнання незаконною та скасування постанови про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів" від 29.08.2017 №48, у розмірі 2500,00 грн, залишено без руху, у зв'язку із невідповідністю її вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивачу надано строк до 15 листопада 2017 року для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду документів, що підтверджують повноваження особи, яка підписала адміністративний позов (зокрема витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань); доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2017 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви ФО-П ОСОБА_3 до ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови до 29.11.2017.

У зв'язку з усуненням недоліків позовної заяви ухвалами суду від 29.11.2017 відкрито провадження у даній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови про накладення на ФО-П ОСОБА_3 стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів" від 29.08.2017 №48, у розмірі 2500,00 грн, оскільки як вбачається із характеру поломки ювелірного виробу (золота каблучка із декоративним покриттям "старе золото"), придбаного скаржницею ОСОБА_4 в належному позивачу магазині "Золото+", відбулась внаслідок механічного впливу на вказаний виріб з боку споживача, чи з боку інших осіб (каблучка була доставлена в магазин у деформованому вигляді, з чого слідує, що пошкодження виникли не з вини виробника). Оскільки характер поломки виключав можливість гарантійного ремонту чи заміни зазначеного товару на новий ідентичний товар, ФО-П ОСОБА_3 запропонував здійснити ремонт каблучки на платній основі, попередивши при цьому, споживача ОСОБА_4 про ризик зміни кольору виробу у місці пайки, на що остання погодилася. Після проведення ремонту виріб у місці зламу дійсно втратив покриття "старе золото", та як наслідок естетичний вигляд, у зв'язку з чим майстер видалив залишки зазначеного покриття, які збереглися на виробі, що не є недоліком ремонту. За наслідками проведених робіт річ свої властивості оздоби, зовнішню привабливість та органічну цілісність не втратила.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що позапланова перевірка ФО-П ОСОБА_3 зумовлена зверненням громадянки ОСОБА_4 щодо недотримання ФО-П ОСОБА_3 вимог Закону України "Про захист прав споживачів". За результатами проведеної перевірки встановлені факти порушення ФО-П ОСОБА_3 вимог законодавства про захист прав споживачів, а саме - відмова споживачу в реалізації його прав, передбачених частиною 3 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", зокрема, вимог щодо заміни (виготовлення) аналогічного товару належної якості внаслідок неналежного виконання зобов'язання з ремонту ювелірних виробів, що є порушенням частин 3, 9, 12 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" та пунктів 16, 27 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1996 №833. При цьому, твердження ФО-П ОСОБА_3 стосовно того, що між ним та споживачем було узгоджено зміну кольору ювелірного виробу внаслідок виконання ремонту, жодним чином підтверджене не було.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

09.02.2017 за вх.№109 до ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області надійшла заява ОСОБА_4, в якій остання скаржилася на ФО-П ОСОБА_3 (а.с. 50-51). Так, у вказаній заяві скаржниця зазначила, що 29.04.2016 нею у належному ФО-П ОСОБА_3 магазині "Золото+" вона придбала 2 золоті каблучки загальною вартістю 20220,00 грн. Після короткотривалого використання вказаних каблучок останні з невеликою різницею у часі лопнули. В результаті виявлення вказаних дефектів на каблучках, ОСОБА_4 відразу звернулася до продавця з вимогою усунути дефекти. Продавець магазину забрав у неї каблучки та проінформував, що останні будуть відправлені на ремонт, оскільки вони на гарантії. Через деякий час ОСОБА_4 зателефонували та повідомили, що дефекти на каблучках зумовлені їх неправильним використанням та запропонували відремонтувати каблучки за 250,00 грн, на що остання погодилася. 28.11.2016 в магазині ОСОБА_4 віддали відремонтовані каблучки, проте вони були вже без ефекту "старе золото", хоча про такі можливі наслідки ремонту ОСОБА_4 попередньо проінформовано не було. У зв'язку з цим, ОСОБА_4 відмовилася забирати каблучки, натомість 28.11.2016 їй видали чек, що каблучки взяті магазином для пред'явлення претензій заводу "Zarina" у зв'язку з відсутністю черніння на каблучках. У подальшому, не отримавши ніякої інформації 15.12.2016 ОСОБА_4 написала заяву на ім'я ФО-П ОСОБА_3, в якій зазначила, що проданий їй товар фальсифікований та має неналежну якість. 04.01.2017 ОСОБА_4 отримала від ФО-П ОСОБА_3 відповідь, у якій останній пояснив зміну кольору каблучок проведенням ремонтних робіт. 12.01.2017 ОСОБА_4 прибула в магазин, де її повідомили про те, що каблучки відправлені для проведення експертизи. Однак, вже 23.01.2017 від ФО-П ОСОБА_3 ОСОБА_4 отримала лист, в якому останній просив надати згоду на проведення експертизи каблучок та оплатити вказану послугу. Відповіді та згоди по зазначеному листу ОСОБА_4 не надавала. За викладених обставин, заявниця просила розглянути її скаргу по суті вирішення питання щодо повернення коштів за придбані каблучки чи їх обміну, оскільки останні вже не являються виробами, які вона придбала.

До заяви від 09.02.2017 ОСОБА_4 додала наступні документи: - копію товарного чеку від 28.11.2016, копію товарного чеку від 29.01.2016, копії ярликів каблучок, копію заяви на ім'я ФО-П ОСОБА_3 від 15.12.2016, копію листа ФО-П ОСОБА_3 від 04.01.2017, копію листа ФО-П ОСОБА_3 від 23.01.2017, - дві фото (а.с. 52-56).

Листом від 16.02.2017 "Щодо розгляду звернення" ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області повідомило ОСОБА_4, що для реалізації права на повернення коштів за придбані каблучки їй необхідно звернутися до суб'єкта господарювання із письмовою заявою, зазначивши одну із вимог, визначених у частині 3 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", а у разі відмови суб'єкта господарювання у задоволенні законних вимог останньої, їй необхідно буде звернутися з додатковою письмовою заявою до ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області, додавши до неї копії письмового звернення до суб'єкта господарювання з доказами його направлення останньому та відповіді на звернення (за наявності) (а.с. 57-58).

15.05.2017 за вх.№418 до ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області надійшла повторна заява ОСОБА_4 (а.с. 59). В цій заяві вона повідомила про направлення ФО-П ОСОБА_3 вимоги про заміну товару на аналогічний товар або повернення їй вартості каблучок, однак в задоволенні вказаної вимоги останній їй відмовив.

До заяви від 15.05.2017 ОСОБА_4 додала заяву на ім'я ФО-П ОСОБА_3 від 17.04.2017, відповідь ФО-П ОСОБА_3 від 26.04.2017 на вказану заяву та фото із магазину "Золото+" (а.с. 60-62).

Листом від 23.05.2017 ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області звернулося до Держпродспоживслужби України для погодження здійснення позапланової перевірки, зокрема, ФО-П ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_4 (а.с. 63).

На лист ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області від 23.05.2017 №01-31/433 Держпродспоживслужба направила лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06.07.2017 №3633-06/23057-03 щодо погодження на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за зверненням громадянки ОСОБА_4 для вжиття заходів відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 56-57).

07.08.2017 за підписом начальника ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області ОСОБА_5 видано наказ №253 про проведення позапланової перевірки, зокрема, відносно ФО-П ОСОБА_3, АДРЕСА_1, лист-погодження Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06.07.2017 №3633-06/23057-03 та звернення громадянки ОСОБА_4 (а.с. 68).

В цей же день, тобто 07.08.2017, начальник ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області ОСОБА_5 підписав направлення на проведення перевірки №160 строком на 1 день 15.08.2017 (а.с. 69).

За результатами проведеної позапланової перевірки оформлено акт перевірки від 15.08.2017 №000109 (а.с. 70-76), в якому перевіряючими зафіксовано порушення ФО-П ОСОБА_3:

- частин 3, 9, 12 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" та пунктів 16, 27 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1996 №833, у зв'язку з не задоволенням вимог споживача, передбачених частиною 3 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", зокрема, вимоги про заміну (виготовлення) аналогічного товару належної якості внаслідок неналежного виконання зобов'язання з ремонту ювелірних виробів;

- абзацу 6 пункту 10 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1996 №833, у зв'язку з відсутністю в торговельному приміщенні правил продажу окремих видів товарів відповідно до спеціалізації суб'єкта господарювання.

За фактом виявлених порушень ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області складено протокол про адміністративне правопорушення від 15.08.2017 №000011 та призначено розгляд справи про адміністративне правопорушення на 29.08.2017 (а.с. 77).

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем 29.08.2017 винесено:

- постанову по справі про адміністративне правопорушення від 29.08.2017 №8, якою на ФО-П ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 17,00 грн (а.с. 80);

- постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів" від 29.08.2017 №48, якою на ФО-П ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 2500,00 грн (а.с. 82).

Дізнавшись про існування вказаних постанов, позивач оскаржив їх до Держпродспоживслужби України.

Листом від 22.09.2017 за вих.№ЦА-154/12639-17 Держпродспоживслужба України у задоволенні скарги ФО-П ОСОБА_3 відмовила (а.с. 24). Вказаний лист позивач отримав лише 23.10.2017 (а.с. 25), а вже 24.10.2017 засобами поштового зв'язку направив до Полтавського окружного адміністративного суду відповідну позовну заяву (а.с. 16).

Відтак, твердження відповідача щодо сплину строку оскарження позивачем вищевказаних постанов в судовому порядку суд вважає не обґрунтованими.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши відповідність постанови про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів" від 29.08.2017 №48 вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступних висновків.

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За приписами статті 8 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Стосовно непродовольчих товарів, що перебували у використанні та були реалізовані через роздрібні комісійні торговельні підприємства, вимоги споживача, зазначені у частині першій цієї статті, задовольняються за згодою продавця.

Згідно з цією частиною задовольняються вимоги споживача щодо товарів, гарантійний строк на які не закінчився.

Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Поряд з цим, за змістом статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати:

1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк;

2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги);

3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи;

4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи;

5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Виконавець зобов'язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв'язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг).

Якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача.

Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, ФО-П ОСОБА_3 вказаною постановою фактично притягнули до відповідальності за порушення прав споживача ОСОБА_4, наданих їй частиною 3 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" (а.с. 82).

У своїй заяві від 17.04.2017, адресованій ФО-П ОСОБА_3, споживач ОСОБА_4 посилаючись на приписи частини 3 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" вимагала у останнього замінити товар на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Разом з тим, частина 3 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" не передбачає права споживача у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Таким правом споживач згідно з приписами частини 1 статті 8 Закону України "Про захист прав споживачів" наділений лише у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків у придбаному товарі.

Вказане по суті свідчить про необґрунтованість встановлення проведеною ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області перевіркою порушення ФО-П ОСОБА_3 прав споживача ОСОБА_4, наданих їй частиною 3 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів".

З матеріалів справи судом встановлено, що в спірному випадку споживач ОСОБА_4 погодилася на проведення позивачем ремонту придбаних нею золотих каблучок. Факт погодження ОСОБА_4 на проведення ремонту каблучок безпосередньо підтверджується останньою у поданій нею 09.02.2017 до ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області заяві (а.с. 50-51).

При цьому, будь-яких доказів існування експертного висновку, зміст якого б підтверджував, що спірний випадок підпадає під дію гарантії, матеріали справи не містять.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 23 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про безпідставність притягнення ФО-П ОСОБА_3 до відповідальності за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною 3 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 23 цього Закону.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В спірному випадку відповідач правомірності прийнятої постанови про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів" від 29.08.2017 №48, у розмірі 2500,00 грн, не довів, а відтак позовні вимоги ФО-П ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що спірна постанова є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправними і скасовується, суд вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог про визнання незаконною та скасування постанови від 29.08.2017 №48 та визнати її протиправною та скасувати.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, м. АДРЕСА_2) до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (, м. Полтава, вул. Воскресенський узвіз, 7) про визнання незаконною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів" № 48 від 29.08.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (, м. Полтава, вул. Воскресенський узвіз, 7) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, м. АДРЕСА_2) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 320,00 (триста двадцять) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 04 січня 2018 року

Суддя К.І. Клочко