Справа № 204/6975/16-а
Суддя: Тітова І. В.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/6975/16-а
Провадження № 2-а/204/12/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2017 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

з участю секретаря Олішевської К.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 6 роти 1-го батальйону у м. Дніпро лейтенанта поліції Мамедової Ельвіри Алгаламівни про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

27 жовтня 2016 року до суду надійшов вищевказаний адміністративний позов, у якому позивач просить скасувати постанову інспектора патрульної поліції 6 роти 1-го батальйону у м. Дніпро лейтенанта поліції Мамедової Ельвіри Алгаламівни АР №250257 від 22.10.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 жовтня 2016 року інспектором патрульної поліції 6 роти 1-го батальйону у м. Дніпро лейтенанта поліції Мамедовою Е.А було винесено постанову АР №250257 від 22.10.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 225 грн. Відповідно до змісту постанови, позивач здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 "Зупинка заборонена". Проте позивач вважає, що ця постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Як вбачається із матеріалів справи, позивач керував автомобілем Hyndai і-10 22.10.2016 року о 16-50 за адресою: вул. Титова 21, здійснив вимушену зупинку у зв'язку із несправністю автомобіля та вжив усіх заходів відповідно до п.15.14 ПДР України, проте інспектор Мамедова Е.А. не взяла до уваги доводи ОСОБА_1, що автомобіль знаходиться у несправному стані, тому увімкнуто аварійну світлову сигналізацію та вжито заходів щодо подальшої евакуації автомобіля, та звинуватила його в тому, що він нібито порушив вимоги вищезазначеного знаку, а тому й винесла постанову. Позивач вважає, що у порушення вимог ст.ст. 258, 276, 283, КУпАП, постанову щодо неї винесено на місці нібито вчиненого правопорушення, у той час, як передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Тому вважає, що інспектор незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, чим суттєво порушила права позивача та взагалі можливості позивача скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі (також порушені вимог при складанні протоколу особа під підпис не ознайомлена зі своїми правами та обов'язками на зворотній стороні постанови). Крім того, інспектор проігнорувала вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП. Разом із тим, відповідач винесла постанову, без здійснення будь-якої підготовки до розгляду справи, оголошення особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Тому, інспектор своїми діями грубо порушила вимоги ст. ст. 278,279 КУпАП. Таким чином, позивач змушений звернутися до суду із зазначеним адміністративним позовом.

24.01.2017 року до суду надійшло заперечення від Мамедової Е.А., в якій вона пояснила, що під час патрулювання 22 жовтня 2016 року відповідачем був помічений автомобіль

марки HYUNDAI 1-10, який не виконав вимоги знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.8.4 «в» Правил дорожнього руху. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн., шляхом винесення постанови у справі. Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Відповідачем була встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, та слід зазначити, що всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача. Постанова складена повноважною на те посадовою особою та за наявності достатніх даних про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, дії позивача кваліфіковані правильно. Позивач поставив свій підпис у постанові, ознайомившись з нею та не мав ніяких зауважень, тому відповідач вважає спотворює дійсні обставини справи з метою ухилення від адміністративної відповідальності, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевказане відповідач вважає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про підтримання позову та не заперечував проти ухвалення рішення без його участі.

Відповідач у судове засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Надала до суду заяву, в якій не визнає позовні вимоги, не заперечувала проти ухвалення рішення без її участі.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу можу бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.1 ст.41 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Згідно із постановою серії АР №250257 від 22.10.2016 року, складеною інспектором патрульної поліції 6 роти 1-го батальйону у м. Дніпро лейтенантом поліції Мамедовою Е. А., ОСОБА_1 було визнано винним в порушенні вимог ч.1 ст.122 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу у розмірі 255грн. (а.с.18).

Відповідно до вказаної постанови, 22.10.2016 року о 16год.50хв. за адресою: м. Дніпро по вул. Титова, 21 водій ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні знаку 3.34 "Зупинка заборонено" та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, а саме порушив вимоги дорожніх знаків.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч.3 ст.70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи діяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зокрема, п. 12.3. Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 лютого 2009 року N 77 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2009 р. за N 374/16390 передбачено, що оформлення матеріалів адміністративного правопорушення, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, проводиться після обробки інформації, що міститься на електронних носіях, особою, яка відповідальна за роботу цього технічного засобу. Зазначена особа робить роздруківки матеріалів фото-, кінозйомки чи відеозапису, перевіряє транспортний засіб по автоматизованій інформаційно-пошуковій системі "Автомобіль" для встановлення власників або співвласників транспортних засобів, фотокартку передає до підрозділу з адміністративної практики для реєстрації.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності з ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом «посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, встановлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Крім того оскаржувана постанова в розумінні норм ЗУ «Про виконавче провадження» є виконавчим документом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

У відповідності до ст.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин в їх сукупності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ст.7 КУпАП).

При винесенні постанови інспектор не дав належної оцінки і не вжив всіх заходів для всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, не прийняв до уваги усі пояснення позивача щодо відсутності з його сторони будь-яких ознак порушення правил дорожнього руху.

Згідно із ст.256 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не було доведено правомірності свого рішення.

При винесенні цієї постанови не були враховані вимоги ст.268 КУпАП, що визначає права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: її право на юридичну допомогу, збір і надання доказів. В даному випадку позивач був позбавлений вказаних засобів захисту, наданих йому законодавством при винесенні оскаржуваної постанови.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а у відповідності із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи.

Вказані вище обставини та підстави притягнення позивача до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 255грн. не можуть бути достатніми і належними доказами вчинення позивачем спірного правопорушення. Будь-яких інших документів на підтвердження правопорушення, нібито вчиненого відповідачем надано не було.

У відповідності до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова, ухвалена відповідачем, не містить посилань на докази та мотиви відхилення інших доказів, у ній лише констатовано факт, що ставить під сумнів вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем порушені процесуальні вимоги, передбачені КУпАП України щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачених статтею 122 КУпАП України, а саме, в порушення вимог ст.254 КУпАП України щодо фіксації адміністративного правопорушення, відповідачем не складено протокол про його вчинення.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122 КУпАП, обов'язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

В порушення вимог ч.4 ст.258 КУпАП України не зважаючи на оспорювання позивачем адміністративного правопорушення і адміністративного стягнення відповідачем не складено протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП.

В порушення вимог ст.276 КУпАП відповідач виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП України на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 1271-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частина друга статті 276 КУпАП).

Зазначенні процесуальні вимоги закону щодо розгляду справ інспектором Мамедовою Е.А. були порушені.

Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена статтею 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Крім цього, у ст.245 КУпАП визначено завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення, серед яких своєчасне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення їх у відповідності до закону уповноваженою особою, яка при цьому у відповідності до ст.280 КУпАП, має з'ясувати: чи було вчинено, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Згідно із ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Перелік видів та джерел доказів у справах про адміністративні правопорушення, зазначені ст. 251 КУпАП, зокрема ними є пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Отже, винесення відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, на місці вчинення правопорушення, є неправомірним та призвело до порушення позивача прав, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема права користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо, якими позивач не мав можливості скористатися. Крім того, при накладенні конкретного розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує позивач ст.33 КУпАП.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбаченоч.2 ст.122 КУпАП, є безпідставним, а постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 6 роти 1-го батальйону у м. Дніпро лейтенанта поліції Мамедової Ельвіри Алгаламівни про скасування постанови задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектором патрульної поліції 6 роти 1-го батальйону м.Дніпро лейтенанта поліції Мамедової Ельвіри Алгаламівни серії АР №250257 від 22.10.2016р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у м.Дніпрі на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551(п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20грн.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тітова