Справа № 374/203/17
Суддя: Козіна С. М.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/203/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Козіної С.М.,

при секретарі Маламан Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Державної пенітенціарної служби України про визнання протиправними дій та зобов'язання призначити пенсію за вислугою років,-

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Ржищівського міського суду Київської області з вищевказаним позовом в якому просив визнати протиправною відмову головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21 березня 2017 року № 11318/03-31 в призначенні йому пенсії за вислугу років, зобов'язати Державну пенітенціарну службу України оформити матеріали щодо призначення йому пенсії за вислугою років та направити їх до Пенсійного фонду України в м. Києві, зобов'язати головне управління пенсійного фонду України в м. Києві призначити йому пенсію за вислугу років, судові витрати стягнути з відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 вересня 2016 року згідно наказу Державної пенітенціарної служби України № 243/ОС-16 від 30 вересня 2016 року його звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України у зв'язку із скороченням штатів, про що свідчить витяг із зазначеного наказу. На момент звільнення позивач мав загальний трудовий стаж 22 роки 01 місяць 29 днів; пільгову вислугу 28 років 02 місяці 15 днів. 15 лютого 2017 року позивач звернувся до Голови комісії з ліквідації державної пенітенціарної служби України з заявою про оформлення матеріалів щодо призначення йому пенсії за вислугою років. Листом від 20 березня 2017 року № 5-637-Тл/2-17 відповідач відмовив позивачу в оформленні матеріалів для призначення пенсії за вислугою років, оскільки, нібито позивач на день звільнення не мав вислуги років в 22 календарних роки та 6 місяців. 13 березня 2017 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в м. Києві з заявою про призначення йому пенсії за вислугою років. Листом від 21 березня 2017 року № 11318/03-31 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за вислугою років, оскільки, нібито позивач на день звільнення не мав вислуги років в 22 календарних роки та 6 місяців, що є необхідною умовою для призначення зазначеного виду пенсії за вислугою років відповідно до п. а ст. 12 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Водночас відповідач повідомив, що Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій передбачено, що заяви про призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно з ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", подаються цими особами до голових управлінь ПФУв АРК, областях, м. Києва і Севастополя через уповноважені структурні підрозділи міністерств, у тому числі Державного Департаменту України з питань виконання покарань. Зазначені дії позивач вважає незаконними, оскільки згідно ст. 2 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" визначено, що військовослужбовцям та іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, пенсії призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Згідно п. "а" вказаної статті закріплено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військовослужбовцям за контрактом, іншим особам. зазначеним у п. "б"-"д" статті, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби зокрема з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше. До календарної вислуги років зараховується також період зазначений у ч. 2 ст. 17 вказаного Закону, а саме, що до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу станів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, організації підрозділів цивільного захисту, міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії додатково зараховується час їхнього навчання незалежно від форми навчання у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах після закінчення яких офіцерське звання вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорон органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби. Відповідно до постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 до вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах, зокрема час перебування на посадах Державної кримінально-виконавчої служби за переліком посад і на умовах затверджених Міністерством внутрішніх справ та Міністерством юстиції. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 23 ЗУ "Про Державну кримінальну - виконавчу службу України ", особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - 1 мвсяць служби за сорок днів. Як зазначено вище вислуга позивача становить 28 років 02 місяці 15 днів. Водночас позивач зауважує, що станом на 30 вересня 2011 року, до дня набрання чинності ЗУ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-УІ від 08 липня 2011 року він мав право на отримання пільгової пенсії оскільки в нього вже було 21 рік і 6 місяців 12 днів пільгової вислуги, при необхідних 20 і більше, зазначених у п. а ст.12 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Крім того, відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та собод. Зважаючи на викладене, позивач вважає, що у відповідача не було підстав відмовляти йому у призначенні пенсії за вислугу років.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив проводити слухання справи без його участі.

Представник ДПтС України у судове засідання не з'явився, про час, місце, дату слухання справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неприбуття суду повідомлено не було.

Представник ГУ ПФУ в м.Києві у судове засідання не з'явився, про час, місце, дату слухання справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неприбуття суду повідомлено не було.

Оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що наказом ДПтС України № 243/ОС-16 від 30.09.2016 року позивача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України у зв'язку із скороченням штатів відповідно до п.5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п.4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію». Вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить 22 роки 01 місяць 29 днів, у пільговому обчисленні - 28 років 02 місяців 15 днів (а.с. 4).

Крім зазначеного вище наказу факт звільнення позивача зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України підтверджується наступними документами: грошовим атестатом №5 (а.с.10-11), довідкою про те, що додаткові види грошового забезпечення за 2014-2016 роки (а.с. 12), розрахунком вислуги років (а..с. 13-15).

15.02.2017 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в м.Києві із заявою, відповідно до якої просив призначити йому пенсію за вислугу років. Разом з тим, листом від 21.03.2017 позивача було повідомлено, що призначення і виплати пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України. Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, встановлено, що заяви про призначення пенсії подаються особами через уповноважені структурні підрозділи відповідних міністерств та служб, на які покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії, документів (а.с. 6, 8-9).

15.02.2017 позивач звернувся до голови комісії з ліквідації ДПтС України із заявою, відповідно до якої просив призначити йому пенсію за вислугу років (а.с. 5)

Разом з тим, листом ДПтС України від 20.03.2017 позивача було повідомлено про те, що у останнього календарна вислуга років становить 22 роки 01 місяць 29 днів, в той час коли такий вид пенсії призначається за наявності, коли календарна вислуга років становить 22 календарних роки та 6 місяців і більше (а.с. 7).

Тобто, позивач фактично отримав відмову від ДПтС України щодо призначення йому пенсії за вислугу років.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (ч.3 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»).

Відповідно до пункту «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Положеннями ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» визначено, що держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону, особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Судом встановлено, що станом на 30.09.2011, тобто до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", позивач вже мав право на отримання пільгової пенсії, оскільки на той час в нього було 21 рік 6 місяців 12 днів пільгової вислуги при необхідних 20 років і більше.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (ч.1 ст. 2 вказаного Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, з аналізу положень якого можна дійти висновку, що пільгова вислуга років враховується саме при призначенні виду пенсії та не ставиться в залежність від наявності виключно календарної вислуги років.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

Зокрема, пунктом першим встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

У відповідності до вказаного Порядку, на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

В свою чергу рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» приймають органи Пенсійного фонду України (ст. 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Аналізуючи зміст зазначених норм та положень, можна дійти висновку про те, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Разом з тим, на Державну пенітенціарну служби України, у випадку вирішення питання про призначення пенсії у відповідності до вище вказаного Закону позивачу, покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

Крім того, посилання ДПтС України на відсутність календарної вислуги років у позивача для призначення останньому пенсії за вислугою років суперечать чинному законодавству, оскільки у відповідності до норм як Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», так і Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», визначено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Тому, з врахуванням наведеного, позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій, ДПтС України щодо відмови у підготовці та поданні до ГУ ПФУ в м.Києві документів на ОСОБА_2 для призначення йому пенсії за вислугою років на пільгових умовах та зобов'язання відповідача підготувати та направити до ГУ ПФУ в м.Києві документів стосовно позивача для призначення останньому пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджено постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог до ГУ ПФУ в м.Києві суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору (ст. 70 КАС України).

У відповідності до норм чинного законодавства саме органи Пенсійного фонду України приймають рішення щодо призначення певного виду пенсії для відповідної категорії осіб. Разом з тим, чинним законодавством передбачено і певний порядок звернення до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії. В даному випадку саме ДПтС України не виконав покладені на нього функції та не передав до ГУ ПФУ в м.Києві необхідний пакет документів для вирішення питання про призначення пенсії за вислугою років позивачу. З матеріалів справи не вбачається, що ГУ ПФУ в м.Києві було порушено права позивача, зокрема, що ГУ ПФУ в м.Києві відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах за вислугою років. Доказів протилежного матеріали справи не містять. А тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що рішення суд ухвалив на користь позивача, за рахунок Державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7-12, 69-71, 86, 94, 158-163, 167, 185, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Державної пенітенціарної служби України про визнання протиправнити дій та зобов'язання призначити пенсію за вислугою років - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Державної пенітенціарної служби України щодо відмови у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві документів для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугою років на пільгових умовах.

Зобов'язати Державну пенітенціарну службу України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві документи на ОСОБА_2 для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

В решті вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Ржищівський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин постанови, а також прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду справи в апеляційному порядку, якщо постанову суду не скасовано.

Суддя