Справа № 812/433/16
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/433/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шембелян В.С.,

за участі секретаря судового засідання Олійник О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рубіжанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (позивач) до Рубіжанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (далі за текстом - підповідач, РОДПІ ГУ ДФС у Луганській області.

Ухвалою суду від 20 вересня 2017 року за заявою представника позивача залишено без розгляду первинний адміністративний позов в частині позовних вимог:

- про зобовязання органів податкової служби ГУ ДФС в Луганській області негайного повернення ОСОБА_2 первинно-бухгалтерських документів за період 2012-2015 переданих співробітниками Управління оподаткування фізичних осіб Рубіжанської ОДПІ до ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Луганській області;

- про визнання протиправними, незаконними та скасування податкових - повідомлень-рішень № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4;

- про забезпечення відновлення прав ОСОБА_2 на захист його інтересів, шляхом повернення ОСОБА_2 чи то оригіналів первинно-бухгалтерських документів наданих до Рубіжанської ОДПІ чи то їх копій;

- про визнання протиправною, незаконною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № НОМЕР_5 від 18.02.2016 ( т.2 а.с.104, 106, 111, 113).

Відповідно до уточненого позову від 24.05.2017 (т.2 а.с.13-14) позивач просить суд визнати протиправним та скасувати:

- податкові повідомлення-рішення від 18.02.2016 №, №, №, №;

- рішення від 18.02.2016 №002401701 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

В обґрунтування уточнених позовних вимог представник позивача зазначив, що ним своєчасно не було отримано акт перевірки, на підставі якого прийняті оскаржені рішення відповідача. ОСОБА_3 акт суперечить вимогам чинного законодавства та його висновки не відповідають фактичним обставинам фінансово-господарської діяльності позивача. Щодо реальності господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Траф-Альянс» в червні 2015 року та з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА 2020» в жовтні 2012 квітні 2012 років представник позивача посилається на практику апеляційних адміністративних судів щодо визнання реальності операцій ТОВ «ГАЗУКРАЇНА 2020» з їх контрагентами в інших справах. Не підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Траф-Альянс» в червні 2015 року та не відображення позивачем в даних податкового обліку факту реалізації ним раніше придбаного палива марки А-76 в кількості 4238 л він пояснює відсутністю в нього на руках первинно-бухгалтерських документів, які вилучені в нього співробітниками Управління оподаткування фізичних осіб Рубіжанської ОДПІ та передані до ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Луганській області.

Представники відповідача наполягали на законності прийнятого ними рішення, надали до суду письмові заперечення у справі (т.1 а.с.104-109), висновки перевірки вважали обгрунтованими.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів судом встановлені такі обставини.

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 є юридичною особою, РНОКППОП НОМЕР_6, зареєстрований за адресою: 92900, Луганська область, Кремінський район, м.Кремінна, провулок О.Кошевого, 12 (т.1 а.с. 11).

За результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 відповідачем було складено акт №21/1702/НОМЕР_6 від 01.02.2016 (т.1 а.с.12-40).

В зазначеному акті перевірки вказано, що її проведено на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75. Підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78. Статті 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), Закону України від 08.07.2010 № 2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», наказу Рубіжанської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області № 64 від 21.09.2015, наказу Рубіжанської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області № 78 від 02.10.2015 та згідно з постановою слідчого ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Луганській області від 21.09.2015 в рамках кримінального провадження № 0000033 від 16.07.2015.

Предметом вказаної перевірки було дотримання субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 вимог податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.10.2012 по 30.06.2015, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Виконання вимог валютного та іншого законодавства у розрізі звітних періодів, а саме: своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за підсумками річного декларування та правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період 01.10.2012 по 31.12.2014, податку на додану вартість за період з 01.10.2012 по 30.06.2015, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період 01.10.2012 по 30.06.2015, виконання вимог валютного та іншого законодавства.

Отже зазначену перевірку було призначено в межах кримінального провадження №0000033 від 16.07.2015, яке було закрито ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 21.08.2017 в справі №414/680/16-к (т.3 а.с.47-48).

Відповідно до висновків акту перевірки відповідач встановив порушення:

- п.138.2 ст. 138, п. 177.4 ст. 177 та на підставі п.167.1 ст.167 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р.№2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 108370,56 грн у тому числі: за 2012 рік (01.10.12-31.12.12) у сумі 36135,04грн., та за 2013 рік у сумі 72235,52грн;

- п.198.1, п.198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України від 02.12.10 № 1755- VІ (із змінами та доповненнями) у результаті чого донараховано грошове зобовязання у сумі 136899,00грн, у тому числі жовтень 2012року - 4167грн, листопад 2012року 44863 грн, січень 2013року 37340 грн, квітень 2013 року 50529 грн;

- п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 п.200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України від 02.12.10 № 1755 - VІ (із змінами та доповненнями), п.41 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення Податкового Кодексу України від 02.12.2010р.№2755- VІ (зі змінами та доповненнями), у зв'язку з чим завищено від'ємне значення сум податку на додану вартість на 83723грн, у тому числі: за січень 2015 року - 21623 грн, за червень 2015 року 62100 грн;

- п.2 ст.7, п.2, п3 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ від 08.07.10, в результаті чого донараховано єдиного внеску на суму 18775,47 грн, у тому числі за 2012 рік 6440,69 грн, за 2013 рік - 12664,78 грн;

- ст.31, п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого встановлена несвоєчасна сплата податку на доходи фізичних осіб;

- ст.31, п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого встановлена несвоєчасна сплата податку на додану вартість;

- п.2 ст.6, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ від 08.07.10 в результаті встановлена несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

- п. 177.10 ст.177 Податкового Кодексу України від 02.12.10 № 1755-VI ( із змінами та доповненнями) ФОП ОСОБА_2 до перевірки не надані ОСОБА_4 обліку доходів і витрат за перевіряємий період (т.1 а.с. 40).

18.02.2016 на підставі акту перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення, в тому числі й оскаржені позивачем:

- №, яким за порушення п.138.2, ст.138, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 135463,20 грн (108370,56 грн за основним платежем та 27092,64 грн за штрафними санкціями) (т. 1 а.с.54),

- №, яким за порушення п.198.1, п.198.2 ст. 198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI - визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 171124,00 грн (136899 грн за основним платежем та 34225 грн за штрафними санкціями) (т. 1 а.с.56),

- №, яким за порушення п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI - визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510,00 грн (510,00 грн за штрафними санкціями) (т. 1 а.с.58),

- №, яким за порушення п. 198.1, п.198.2 ст. 198, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 83723,00 (т. 1 а.с.61);

- рішення від 18.02.2016 №002401701 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску за період з 01.10.2012 по 30.06.2015 у розмірі 9387,75 грн (т.1 а.с.41).

Розглядаючи питання щодо законності прийняття оскаржених позивачем рішень, суд виходить із мотивів прийняття такого рішення, що викладені відповідачем в акті перевірки.

Так підставою накладення штрафних санкцій в повідомленні-рішенні № є ненадання позивачем до перевірки ОСОБА_4 обліку доходів та витрат за перевірений період, що зафіксовано в акті перевірки (т.1 а.с.16 зворотній бік).

Суд в ухвалах від 22.11.2017 та від 11.12.2017 неодноразово зобовязував позивача та його представника надати суду вказаний документ або пояснити підстави його відсутності, неодноразово надавав представнику позивача час для представлення доказів у справі. Однак, вказані вимоги не були виконані стороною позивача, зазначена ОСОБА_4 обліку доходів та витрат позивачем суду представлена не була, пояснення щодо підстав її відсутності стороною позивача не надані.

Посилання позивача в уточненому позові від 24.05.2017 на відсутність в нього на руках первинно-бухгалтерських документів, які вилучені в нього співробітниками Управління оподаткування фізичних осіб Рубіжанської ОДПІ та передані до ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Луганській області спростовуються листом від 29.11.2016 №1534/7/12-32-23-02 Головного управління ДФС у Луганській області, які зазначають, що всі вилучені у ОСОБА_2 на підставі ухвали слідчого судді документи були повернуті йому ще 18.11.2016 (т.1 а.с.196).

Отже, за таких обставин суд не має обєктивної можливості встановити факт наявності у позивача ОСОБА_4 обліку доходів та витрат за перевірений період.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести ОСОБА_4 обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма ОСОБА_4 обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Таким чином, накладення штрафних санкцій в розмірі 510 гривень повідомленням-рішенням № за відсутність у позивача ОСОБА_4 обліку доходів та витрат за перевірений період є обгрунтованим та законним, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Що стосується законності інших повідомлень-рішень відповідача, а саме: № та № з податку на додану вартість, вони обгрунтовані зайвим включенням у загальні витрати:

- за 4-й квартал 2012 року витрати на придбання дизельного пального у кількості 22,5т від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА 2020» ( і суму 224316,67 грн (без ПДВ)) - № РН-0007057 від 06.11.2012;

- за період 2013 року витрат на придбання:

- дизельного пального у кількості 19,3т отриманого від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА 2020», відповідно на суму 186701,67грн (без ПДВ) - видаткової накладної №РН-0009428 від 27.12.2012,

- дизельного пального у кількості 23,11 т на суму 223330,68 грн (без ПДВ) - не підтверджені первинними документами,

- бензину марки А76 у кількості 4238 л, придбаного у фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_7) на суму 29312,83 грн (без ПДВ на суму 29312,83 грн) - видаткова накладна №32 від 17.04.2013.

Перевіркою встановлено невикористання у господарській діяльності протягом перевіреного періоду бензину марки А76 у кількості 4238, тобто витрати на придбання бензину зазначеної марки не пов'язані з отриманням доходу підприємця. Залишків зазначеної марки бензину А76 станом на 30.06.2015 не встановлено (т.1 а.с.24 зворотній бік, а.с.38 зв.б.-39).

Крім того, згідно поданого уточнюючого розрахунку № від 20.06.2015р (період коригування січень 2015 року) фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було збільшено рядок 19 звітної декларації на 42122 грн, у зв'язку зі збільшенням суми податкового кредиту (рядок 17) на 42122 грн. За підсумками січня 2015 року задекларовано р.24 на суму 63745 грн, при цьому не взято до уваги, що 21623 грн, з суми 63745 грн, було направлено на погашення податкового боргу на підставі податкової декларації за січень 2015 року. У зв'язку з чим фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2О завищено від'ємне значення (р.24) у сумі 21,623 грн. за січень 2015 року та порушено пункт 41 підрозділу 2 розділу XX ПКУ.

Згідно поданої податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року № від 18.07.2015 різниця між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, яка відображена у рядку 24 (сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду) має від'ємне значення податку на додану вартість в сумі 100663 грн.

Основною причиною виникнення від'ємного значення є придбання у значних обсягах ПММ.

Перевіркою встановлено, що від'ємне значення об'єкта оподаткування з ПДВ, яке виникло по декларації з ПДВ за червень 2015 року, завищено у зв'язку із включенням до складу податкового кредиту господарської операції з ТОВ «Траф-Альянс» () на суму ПДВ 62100 грн в порушення п.п 198.2 ст.198 ПКУ.

Тому згідно порушень викладених у п.2.6.2 розділу 2 акту перевірки відповідачем:

- донараховано ПДВ всього у сумі 136899 грн, у тому числі за жовтень 2012 4167 грн, за листопад 2012року 44863 грн за січень 2013 року 37340 грн, за квітень 2013року 50529 грн;

- зменшено від'ємне значення сум ПДВ, задекларованого у рядку 24 декларацій на загальну суму - 83723грн, у тому числі за січень 203 року 21623 грн, червень 2015 року 62100 грн.

Щодо спірних господарських операцій судом встановлені такі обставини.

За договором №0503/12-ДК від 05.03.2012 ТОВ «ГАЗУКРАЇНА 2020» є постачальником придбаного позивачем товару нафтопродуктів, асортимент, ціна, кількість та умови поставки якого оговорюються в Специфікаціях, які є невідємною частиною цього Договору (п.1.2); якість товару має бути підтверджена копією паспорту якості товару та сертифіката відповідності (п.1.4); покупець за свій рахунок здійснює поставку товару зі складу постачальника з використанням автомобільних засобів (п.1.5) на базових умовах «FCA склад постачальника» за правилами «Інкотермс» в редакції 2000 року (п.1.7); відпуск товару покупцю здійснюється при предявленні Покупцем довіреності на отримання Товару, що оформлена належним чином, а також документу, що підтверджує особу належного представника покупця (п.2.2) (т.2 а.с.87-88).

Договір між ОСОБА_2 та ТОВ "ГАЗУКРАЇНА -2020" №0503/12-ДК від 05.03.2012 скріплено печатками постачальника ТОВ "ГАЗУКРАЇНА -2020" та покупця ФОП ОСОБА_2, підписано відповідно директором юридичної особі - ОСОБА_6П та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2

На підтвердження реальності господарських операцій з вказаним контрагентом позивачем суду надані такі документи:

- рахунок на оплату №4822 від 06.11.12 на суму 269180,00 грн, у тому числі ПДВ 44863,33 грн за дизельне паливо в кількості 22,488 т, підписаний та завірений печаткою ТОВ "ГАЗУКРАЇНА -2020", який не є платіжним документом, що підтверджує факт оплати товару (т.2 а.с.154);

- видаткова накладна №РН-0007057 від 06.11.12 щодо отримання дизельного палива код УКТ ЗЕД НОМЕР_8 в кількості 22,488 т на суму 269180,00 грн, у тому числі ПДВ 44863,33 грн; в оригіналі та копії документу відсутній підпис ОСОБА_2 на підтвердження факту отримання вказаного товару, сама видаткова накладна складалася в м. Симферополі (т.2 а.с. 49, 155);

- податкова накладна №131 від 06.11.12 за дизельне паливо в кількості 22,488 т на суму 269180,00 грн, у тому числі ПДВ 44863,33 грн (т.2 а.с. 156);

- товаро-транспортна накладна без номеру від 06.11.2012 щодо транспортування дизельного палива вагою 22,488 т з м. Харків до м. Кремінна автомобілем №ДАФ95.420КР9347АН, причіп №КР9347АН не містить інформації щодо номеру, серії та дати довіреності, номеру подорожнього листа, часу виїзду, дати та часу прибуття до місця призначення (т.2 а.с157);

- копія сертифікату відповідності придбаного товару (т.2 а.с.158);

- акти звіряння розрахунків за жовтень, грудень 2012, які також не є платіжними документами, що підтверджують факт оплати товару (т.2 а.с.159-160);

- рахунок на оплату №6082 від 27.12.12 на суму 224042,00 грн, у тому числі ПДВ 37340,30 грн за дизельне паливо в кількості 19,53 т, підписаний та завірений печаткою ТОВ "ГАЗУКРАЇНА -2020", також не підтверджує факт оплати товару (т.2 а.с.146);

- видаткова накладна №РН-0009428 від 27.12.12 щодо отримання дизельного палива код УКТ ЗЕД НОМЕР_8 в кількості 19,530 т на суму 224042,00 грн, у тому числі ПДВ 37340,30 грн, місце складання м. Сімферополь (т.2 а.с.147);

- податкова накладна №1206 від 27.12.12 за дизельне паливо в кількості 19,530 т на суму 224042,00 грн, у тому числі ПДВ 37340,30 грн (т.2 а.с.148);

- товаро-транспортна накладна без номеру від 27.12.2012 щодо транспортування дизельного палива вагою 19,53т з м. Харків до м. Кремінна автомобілем №ДАФ95.420КР9347АН, причіп №КР9347АН не містить інформації щодо номеру, серії та дати довіреності, номеру подорожнього листа, часу виїзду, дати та часу прибуття до місця призначення (т.2 а.с.149);

- копію рахунку на оплату №3914 від 08.05.2013 на суму 236376,00 грн, у тому числі ПДВ 39396,00 грн за дизельне паливо в кількості 24,12 т, підписаний та завірений печаткою ТОВ "ГАЗУКРАЇНА - 2020", що не підтверджує факт оплати товару (т.2 а.с.59);

- копія видаткової накладної №6775 від 08.05.2013 щодо отримання дизельного палива (НОМЕР_9) в кількості 24,12 т на суму 236376,00 грн, у тому числі ПДВ 39396,00 грн, що складалася в м. Симферополі (т.2 а.с. 60);

- копія товаро-транспортної накладної без номеру від 27.12.2012 щодо транспортування дизельного палива вагою 24,12т з м. Харків до м. Кремінна автомобілем №ДАФ95.420КР9347АН, причіп №КР9347АН, не містить інформації щодо номеру, серії та дати довіреності, номеру подорожнього листа, часу виїзду, дати та часу прибуття до місця призначення (т.2 а.с.61);

- податкові накладні: №1092 від 25.10.12 на суму 165900 грн, у тому числі ПДВ 27650,00 грн; №1201 від 29.10.12 на суму 78000,00 грн, у тому числі ПДВ 13000,00 грн; №1259 від 30.10.12 на суму 82150,00 грн, у тому числі ПДВ 13691,67 грн; №1329 від 31.10.12 на суму 232000,00 грн, у тому числі ПДВ 38666,67 грн (т.2 а.с. 161-164);

- копії розрахунків коригування №128 від 06.11.12; №129 від 06.11.12; №130 від 06.11.12; №1205 від 27.12.12; №1204 від 27.12.12; №950 від 20.02.13; №286 від 08.05.13; №287 від 08.05.13; №2052 від 30.04.13; №596 від 13.06.13 (т.2 а.с.64-82).

Усі надані суду первинні документи скріплені печаткою ТОВ "ГАЗУКРАЇНА 2020", та підписані директором зазначеного підприємства - ОСОБА_6

Однак, директора ТОВ «ГАЗУКРАЇНА 2020» - ОСОБА_6 Червонозаводським районним судом м. Харкова засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205 КК України.

Згідно з вироком суду у невстановлений слідством час, 17.11.2011 року ОСОБА_6, перебуваючи разом із ОСОБА_3 в офісі приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, за адресою: м.Харків, проспект Гагаріна 43, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання грошової винагороди, умисно, усвідомлюючи, що перереєстрація на його прізвище СПД буде використовуватись іншими особами для прикриття незаконної діяльності та бажаючи досягнення цієї мети, підписав три екземпляра статуту ТОВ "ГАЗУКРАЇНА -2020" (Код СДРПОУ 37428778), згідно якого ОСОБА_6 виступав засновником і власником товариства, та протокол №2 загальних зборів товариства, відповідно до якого ОСОБА_6 введено до складу учасників товариства та здійснено купівлю-продаж (відступлення) частки в статутному фонді товариства та призначено на посаду директора.

Документи були передані невстановленій слідством особі від імені ОСОБА_6 до виконавчого комітету Сімферопольської міської ради, якою прийнято рішення про внесення змін до відомостей про державну реєстрацію ТОВ "ГАЗУКРАЇНА -2020" та 18.11.2011 року внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджено довідкою АА № 464837.

Надалі, використовуючи придбане та оформлене на ім'я ОСОБА_6 фіктивне підприємство, яке особа, яка входила до групи осіб під керівництвом ОСОБА_8В матеріали досудового розслідування діяльності яких знаходиться в інших кримінальних провадженнях, використовуючи поточний банківський рахунок, установчі документи ТОВ "ГАЗУКРАЇНА -2020", а також підробивши підпис ОСОБА_6 у фінансово-господарських документах, вчинили заволодіння грошовими коштами ПАТ «НАК Нафтогаз України» шляхом укладення нікчемного удаваного договору поставки вказаному державному підприємству нафтопродуктів на умовах передоплати, та привласнили незаконно отримані кошти. Договір №14/4260/12 від 22.08.2012 року, згідно якого в якості передоплати протягом серпня-грудня 2012 року перераховано на рахунок фіктивного підприємства ТОВ "ГАЗУКРАЇНА -2020" грошові кошти за нібито поставку нафтопродуктів у розмір: 449963820 гривень.

У подальшому грошові кошти НАК "Нафтогаз України" в сумі 449963820 гривень переведені на рахунки інших підприємств з ознаками фіктивності та привласнені шляхом проведення низки фінансово-господарських операцій.

Однак, фактично поставки нафтопродуктів не відбулось, внаслідок чого ПАТ "НАК Нафтогаз України" було заподіяно велику матеріальну шкоду.

Органом досудового розслідування вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст.205 КК України, як придбання СПД, що заподіяло велику матеріальну шкоду ПАТ "НАК Нафтогаз України".

13.03.2015 року під час досудового розслідування сторонами укладено угоду про визнання винуватості з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_6 під час проведення досудового розслідування визнав свою винуватість у повному обсязі та зобов'язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні, зазначена угода затверджена вироком суду (т.3 а.с.6-7).

Згідно з частиною 6 статті 77 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вказаним вироком суду встановлено, що ОСОБА_6 не здійснював господарську діяльність як директор ТОВ "ГАЗУКРАЇНА -2020", тому первинні документи позивача, що містять підпис ОСОБА_6, за встановлених відносно нього у вказаному вироці обставин не є достовірними доказами реальності господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом, на підставі яких суд може встановити дійсні обставини справи. Тому в силу вимог статей 75, 90 КАС України суд не враховує вказані докази при вирішенні справи.

Суд в ухвалах від 15.11.2017, від 22.11.2017 та від 11.12.2017 неодноразово зобовязував позивача та його представника надати суду первинно-бухгалтерські документи, що не були надані ним до перевірки, або пояснити підстави їх відсутності, а саме: первинні документи на підтвердження придбання дизельного пального у кількості 23,11 т на суму 223330,68 грн (без ПДВ) протягом спірного періоду, за який проводилася перевірка. Однак, вказані вимоги не були виконані, зазначені документи стороною позивача суду представлені не були, пояснення щодо підстав їх відсутності суду не надані.

Факт відображення вказаних господарських операцій в податковій звітності позивача за 4-й квартал 2012 та в 2013 році визнається позивачем та підтверджено податковими розрахунками за вказаний період (т.3 а.с.39-46).

Таким чином, з урахуванням вимог частини 1 статті 76, частини 5 статті 77, 90 КАС України, на підставі наданих позивачем доказів не можливо встановити факт реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ "ГАЗУКРАЇНА -2020", тому висновки податкового органу про зайве включення позивачем у загальні витрати:

- за 4-й квартал 2012 року витрати на придбання дизельного пального у кількості 22,5т від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА 2020» ( і суму 224316,67 грн. (без ПДВ)) - № РН-0007057 від 06.11.2012;

- за період 2013 року витрати на придбання:

- дизельного пального у кількості 19,3т отриманого від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА 2020», відповідно на суму 186701,67грн (без ПДВ) - видаткової накладної №РН-0009428 від 27.12.2012,

- дизельного пального у кількості 23,11 т на суму 223330,68 грн (без ПДВ), що не підтверджено первинними документами,

є обгрунтованими і такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового засідання.

Щодо господарських операцій позивача з ТОВ «Траф-Альянс» судом встановлені такі обставини.

За договором купівлі-продажу нафтопродуктів №8/2015 від 16.06.2015 року ФОП ОСОБА_2 покупець, а ТОВ «Траф-Альянс» - продавець, який передає у власність покупця нафтопродукти, відповідної якості та с належними документами, кількість, номенклатура та ціна зазначені у рахунках на передплату (п.1). Відпуск товару відбувається згідно відомості, яку надає покупець з зазначенням переліку автомобілів, фаміліями водіїв, кількістю літрів та видів нафтопродуктів. До початку відпуску нафтопродуктів, покупець надає довіреність на отримання нафтопродуктів. У випадку передплати, ціна на нафтопродукти встановлюється на день відвантаження ПММ (п.2) (т.2 а.с.165).

На підтвердження реальності господарських операцій з вказаним контрагентом позивачем суду надані такі документи:

- рахунок фактура №8524 від 18.06.2015 завірений печаткою та підписом директора ТОВ «Траф-Альянс» на оплату суми 372600,00 грн, у тому числі ПДВ 62100,00 грн, за 2070 л бензину А-98 ОСОБА_8, що не є платіжним документом та не підтверджує факту оплати позивачем вказаного товару (т.2 а.с.165а);

- податкова накладна №8524 від 18.06.2015 на загальну суму 372600,00 грн, у тому числі ПДВ - 62100,00 грн, за придбання 2070 л бензину А-98 ОСОБА_8 (т.2 а.с.166);

-накладна №8524 від 18.06.2015 на загальну суму 372600,00грн, у тому числі 62100,00 грн ПДВ, на отримання бензину марки А98 ОСОБА_8 у кількості 20700 л, що складалася в м. Кремінна (т.2 а.с.167);

-товарно-транспортні накладні від 18.06.2015 №14 - 18 щодо транспортування бензину марки А98 ОСОБА_8 загальним обємом 20700 з м. Кремінна до м. Сєвєродонецьк автомобілем ГАЗ-3307 №ВВ8243АО, в яких позивач зазначений як замовник, вантажоодержувач та автопідприємство, а ТОВ «Траф-Альянс» як відправник, не містять інформації щодо номеру подорожнього листа, дати та часу виїзду, дати та часу прибуття до місця призначення (т.2 а.с.168-172).

Відповідно до інформації, наданої Регіональним сервісним центром в Луганській області в листі від 08.12.2017 №31/12/9-4727, автомобіль з державним номером ВВ8243АО марки ГАЗ 53А, 27.10.2006 зареєстрований за громадянкою ОСОБА_9, станом на 07.12.2017 свідоцтво про допуск транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів на вищевказаний транспортний засіб не видавалося (т.3 а.с. 58).

Суд в ухвалах від 22.11.2017 та від 11.12.2017 неодноразово зобовязував позивача та його представника надати суду первинно-бухгалтерські документи, що не були надані ним до перевірки, або пояснити підстави їх відсутності, а саме:

- документи щодо наявності правових підстав використання в господарській діяльності позивача 18.06.2015 автомобіля марки ГАЗ 3307, державний номер НОМЕР_10 для перевезення придбаного товару у ТОВ Траф-Альянс бензину марки А98 Евро;

- платіжні документи на підтвердження оплати придбаного у ТОВ Траф-Альянс бензину марки А98 Евро у кількості 20700 л на загальну суму 372600,00 грн та сертифікат відповідності товару на вказану продукцію;

Однак, вказані вимоги не були виконані, зазначені документи стороною позивача суду представлені не були, пояснення щодо підстав їх відсутності суду не надані.

Факт відображення вказаних господарських операцій в податковій звітності позивача в червні 2015 року визнається позивачем та підтверджено податковими розрахунками за вказаний період (т.3 а.с.27-38).

Таким чином, з урахуванням вимог частини 1 статті 76, частини 5 статті 77, 90 КАС України, на підставі наданих позивачем доказів не можливо встановити факт реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Траф-Альянс».

За відсутності доказів, що підтверджують оплату позивачем придбаного у контрагентів товару, висновки податкового органу про безпідставність віднесення вартості товару до валових витрат є обгрунтованими.

Також з податкової звітності позивача за вказаний період вбачається, що відповідно до поданого уточнюючого розрахунку № від 20.06.2015 (період коригуванням січень 2015 року) фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було збільшено рядок 19 звітної декларації на 42122 грн, у зв'язку зі збільшенням суми податкового кредиту (рядок 17) на 42122 грн. За підсумками січня 2015 року задекларовано р.24 на суму 63745 грн, при цьому не взято до уваги, що 21623 грн, з суми 63745 грн, було направлено на погашення податкового боргу на підставі податкової декларації за січень 2015 року. У зв'язку з чим фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2О завищено від'ємне значення (р.24) у сумі 21,623 грн за січень 2015 та порушено пункт 41 підрозділу 2 розділу XX ПКУ.

Згідно з поданою податковою декларацією з ПДВ за червень 2015 року № від 18.07.2015 різниця між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, яка відображена у рядку 24 (Сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду) має від'ємне значення сум податку на додану вартість в сумі 100663 грн.

Сторони визнають, що від'ємне значення об'єкта оподаткування з ПДВ, яке виникло по декларації з ПДВ за червень 2015 року завищено у зв'язку із включенням до складу податкового кредиту господарської операції з ТОВ «Траф-Альянс» () на суму ПДВ 62100 грн, що є порушенням п.п 198.2 ст.198 ПКУ.

Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг (п.198.2 ст.198 ПК України).

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом положень п. 198.6 цієї ж статті не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі ст. 1 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

З огляду на викладене аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Одним із юридичних елементів дійсності правочину є його спрямування на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

З аналізу наведених норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Тому висновки податкового органу щодо зменшення від'ємного значення сум ПДВ, задекларованого у рядку 24 декларацій на загальну 83723грн., у тому числі за січень 2015 року 21623 грн, червень 2015року 62100 грн є обгрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Отже, на підставі наданих сторонами доказів, за встановлених обставин суд не знаходить підстав для визнання податкових повідомлень-рішень від 18.02.2016 № та № протиправними та їх скасування, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо оскарженого повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та рішення від 18.02.2016 №002401701 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску судом встановлено такі обставини.

За висновками податкового органу, що викладені в актах перевірки, позивачем завищено валові витрати, відображені у деклараціях за звітні періоди: - за 4-й квартал 2012 року на суму оплати придбання дизельного пального у кількості від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА 2020» суму 224316,67 грн (без ПДВ);

- за період 2013 року на суму оплати придбання:

- дизельного пального від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА 2020» на суму 186701,67грн (без ПДВ),

- дизельного пального у на суму 223330,68 грн (без ПДВ) - не підтверджені первинними документами,

- бензину марки А76 у фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на суму 29312,83 грн (без ПДВ).

З цими висновками податкового органу суд погодився з зазначених вище підстав.

Суд в ухвалах від 22.11.2017 та від 11.12.2017 неодноразово зобовязував позивача та його представника надати суду первинно-бухгалтерські документи, що не були надані ним до перевірки, або пояснити підстави їх відсутності, а саме:

- первинні документи на підтвердження факту придбання бензину марки А76 у кількості 4238 л у ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_7) на суму 29312,83 грн (без ПДВ), в тому числі сертифікат відповідності на придбану продукцію та документи на підтвердження факту оприходування позивачем вказаного товару, наявності залишків бензину цієї марки станом на 30.06.2015 чи використання у власній господарській діяльності;

- документи на підтвердження наявності правових підстав використання праці найманих працівників за 2012-2015 роки, відомості про нарахування та виплату заробітної плати, цивільно-правові угоди, платіжні документи на підтвердження оплати праці вказаних осіб та відрахування податків та зборів з цих платежів, в тому числі єдиного соціального внеску.

Однак, вказані вимоги не були виконані, зазначені документи стороною позивача суду представлені не були, пояснення щодо підстав їх відсутності суду не надані.

Наданий позивачем договір зберігання від 10.06.2015 з ФОП ОСОБА_10 без актів приймання-передачі вказаного в ньому товару - бензину А-76 у кількості 4238 л не є достатнім доказом факту наявності вказаного товару в позивача (т.2 а.с.173).

За встановлених обставин не підтвердження належними доказами факту понесення позивачем витрат за вказаними господарськими операціями (жодного платіжного документу позивачем суду не надано) при вирішенні питання щодо законності вказаних рішень відповідача суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до п. 177.1, 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п. 177.4.1 ст. 177 Податкового кодексу встановлено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належить, крім іншого, вартість купівельних нафтопродуктів.

З аналізу вищенаведених норм чинного законодавства можна дійти висновку, що фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування може віднести до складу витрат витрати, якщо вони документально підтверджені первинними документами; пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця; безпосередньо пов'язані з отриманням доходів; фактично сплачені; товари (послуги) фактично отримано фізичною особою-підприємцем.

Відповідно до п. 138.2. ст. 138 Податкового кодексу України, фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму первісної вартості придбання або виготовлення окремого об'єкта невиробничих основних засобів або невиробничих нематеріальних активів та витрат на їх ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення, у тому числі віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі продажу такого об'єкта невиробничих основних засобів або нематеріальних активів, але не більше суми доходу (виручки), отриманої від такого продажу.

Отже висновки податкового органу про неправильне визначення позивачем бази оподаткування за перевірений період за рахунок зайвого включення до валових витрат вартості нафтопродуктів за вказаними вище господарськими операціями є обгрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в ході розгляду цієї справи.

Розрахунок визначеного контралюючим органом зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 135463,20 грн (108370,56 грн за основним платежем та 27092,64 грн за штрафними санкціями), розмір та підстави застосування штрафних санкцій позивачем не оспорюються та визнаються судом правильними. Тому оскаржене позивачем повідомлення-рішення № є законним та обгрунтованим.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон), платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно - правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно з ч. 2 ст. 6 вказаного Закону платник єдиного внеску, зокрема, зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2) частини 1 статті 7 Закону передбачено, що базою нарахування єдиного внеск для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно з п.2,3 ч.1 ст.9 Закону обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок; обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Оскільки, як вище встановлено судом позивачем помилково за відсутності первинних бухгалтерських документів обчислено базу оподаткування податку на доходи фізичних осіб, отже і база для нарахування єдиного внеску визначена ним неправильно з зазначених вище підстав.

Тому суд погоджується з висновками податкового органу, що позивачем занижено суму зобовязання зі сплати єдиного внеску в 2012 році на суму 6110,69 грн, в 2013 на суму 12664,78 грн, всього на суму 18775,47 грн.

Доводів щодо незгоди з розрахунком цієї суми позивач та його представник в ході розгляду цієї справи суду не наводили.

Частинами 8 та 9 ст. 9 Закону визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до пункту 3 частини 11 статті 25 Закону в редакції, чинній на дату винекнення зобовязання, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Розрахунок штрафної санкціє є вірним та відповідає вимогам чинного законодавства: 50% від 18775,47 грн = 9387,75 грн.

Таким чином, висновки податкового органу, на підставі яких прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким за порушення п.138.2, ст.138, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 135463,20 грн (108370,56 грн за основним платежем та 27092,64 грн за штрафними санкціями) та рішення від 18.02.2016 №002401701 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску за період з 01.10.2012 по 30.06.2015 у розмірі 9387,75 грн є обгрунтованими, оскаржені позивачем рішення відповідають вимогам чинного законодавства.

Тому позовні вимоги в цілому не підлягають задоволенню.

Понесені витрати позивачем при сплаті судового збору за подачу адміністративного позову не відшкодовуються, у звязку з відмовою у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 9,72-79, 139, 241-250, 255, 287, 295, 297, пунктом 15.5 Розділу VII Перехідних положень КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рубіжанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України рішення складено у повному обсязі 28 грудня 2017 року.

Суддя ОСОБА_11