Справа № 813/4383/17
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про відмову в поновленні строку звернення до суду з позовом та
залишення позовної заяви без розгляду
26 грудня 2017 року Справа № 813/4383/17
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Приймака С.І., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Мацепури В.С., розглянув у попередньому судовому засіданні заяву про поновлення строку для звернення до адміністративного суду та клопотання відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування наказу, -
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання незаконним та скасування наказу № 41-кп від 22.03.2017 року.
В обґрунтування своєчасного звернення до суду із позовом зазначено, що ч. 4 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до суду встановлюється місячний строк, який слід обчислювати з дня, коли позивач дізнався про рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність. Оскільки позивач одержав відмову вносити зміни в оскаржуваний наказ 01.11.2017 року, місячний строк для звернення до суду закінчується 01.12.2017 року. Отже позивач звернувся до суду у встановлені законом строки.
В судовому засіданні 12.12.2017 року представницею відповідача подано клопотання про залишення позову без розгляду. Клопотання обґрунтоване тим, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, що є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду з огляду на наступне.
Предметом оскарження є наказ Кінологічного навчального центру від 22.03.2017 року № 41-кп. Із оскаржуваним наказом позивач ознайомився 24.03.2017 року, про що поставив свій підпис. Позивач мав можливість звернутись з рапортом про одержання такого наказу в будь-який час, але звернувся лише 27.10.2017 року, при цьому до суду звернувся лише 30.11.2017 року. У зв`язку з тим, що з моменту ознайомлення з оскаржуваним наказом до моменту звернення до суду пройшло вісім місяців, позивачем не надано жодних доказів неможливості звернутись до суду у строки, встановлені КАС України, просить суд залишити позов без розгляду.
27.12.2017 року позивач подав заяву про поновлення строку для звернення до адміністративного суду.
Позивач та його представник підтримали заяву у повному обсязі.
Відповідач явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.
Суд, з врахуванням приписів ч. 3 ст. 205 КАС України, не знайшов підстав для відкладення розгляду справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив наступне.
Наказом № 41 від 22.03.2017 року притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника 2 групи 3 відділення 1 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування Кінологічного навчального центру прапорщика ОСОБА_1 в рахунок погашення завданого державі збитку в сумі 639598,70 грн. (а.с. 23-24)
Позивач з таким ознайомився 24.03.2017 року, про що ним зроблено відмітку.
Вирішуючи питання про поновлення строків звернення до суду та залишення позовної заяви без розгляду, суд керується таким.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України) викладено у новій редакції. Зазначений закон набрав чинності 15.12.2017.
Згідно з п. 10 розділу VІІ Перехідних положень КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
З врахуванням власноручно вчиненої відмітки позивачем на наказі від 22.03.2017 року, ОСОБА_1 ознайомився із оскаржуваним наказом 24.03.2017 року та саме з цієї дати слід обраховувати місячний строк звернення до суду.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст. 121 КАС України).
Позивач подав до суду заяву про поновлення строків звернення до суду (а.с. 36-40) обґрунтувавши її тим, що ні у рішенні Збаразького районного суду Тернопільської області від 29.03.2017 року, ні у вироку Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12.05.2017 року не передбачено стягнення з позивача відшкодування у сумі 639598,70 грн. З квітня 2017 року, як усно повідомлено позивача, з його грошового забезпечення почали здійснюватись стягнення за рішенням Збаразького суду Тернопільського суду, а з липня 2017 року за вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12.05.2017 року. Грошове забезпечення позивачу виплачується шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок, без надання розшифровки. В жовтні 2017 року позивача усно повідомлено, що стягнення здійснюється за наказом від 22.03.2017 року, а не за судовими рішеннями. Враховуючи те, що законодавством передбачено можливість досудового врегулювання спору, позивач 27.10.2017 року звернувся письмово для вирішення питання про внесення змін до відповідного наказу в частині погашення збитку. Оскільки відмову одержано відповідачем 01.11.2017 року, жодним іншим нормативно-правовим актом не передбачено строку звернення із скаргою на наказ, позивач просив у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду відмовити, позовну заяву, подану позивачем, визнати такою, що подана у встановлені строки.
Щодо вказаного суд зазначає таке.
Предметом розгляду у межах вказаної адміністративної справи є наказ Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 41-кп від 22.03.2017 року про притягнення позивача до підвищеної матеріальної відповідальності у вигляді стягнення 639598,70 грн.
Факт ознайомлення з оскаржуваним наказом 24.03.2017 року позивач не заперечує. Проте зазначає, що ні у рішенні Збаразького районного суду Тернопільської областівід 29.03.2017 року у справі 598/133/17, ні у вироці Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12.05.2017 року така сума не значиться.
27.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся із рапортом до відповідача про внесення змін до наказу Кінологічного навчального центру № 41-кп від 22.03.2017 року, в частині погашення завданого державі збитку, враховуючи рішення Збаразького районного суду Тернопільської області змінивши суму 639598,70 грн. на 201898,00 грн.
Згідно з відповіддю за № 14/2972 від 01.11.2017 року позивача повідомлено, що на виконання висновку службового розслідування затвердженого начальником Західного регіонального управління «По факту втрати персоналом прикордонної комендатури швидкого реагування Кінологічного навчального центру теплової камери FLIP BHS-XR з об`єктивом 100мм № 118129 Кінологічним навчальним центром 22.03.2017 року видано наказ № 41кп «Про притягнення до матеріальної відповідальності». Згідно з п. 14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі підстав для внесення змін до наказу Кінологічного навчального центру від 22.03.2017 року № 41 кп «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» немає.
Повідомлено, що відповідь на рапорт може бути оскаржена до вищестоящої установи чи до суду.
Суд критично оцінює посилання позивача як на причину поважності пропуску строку звернення до суду те, що відповідно до вимог п. 24 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995 року, він скористався досудовим порядком оскарження наказу, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до п. 23 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної ради України № 243/95-ВР від 3 червня 1995, військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини. Командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню.
У разі, коли шкоду заподіяно кількома особами, у наказі визначається точний розмір суми, що стягується окремо з кожної особи з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин.
Наказ доводиться до відома винної особи (винних осіб) під розписку. Наказ може бути оскаржено вищому командиру (начальнику) в порядку, встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. У разі, коли у місячний термін з дня закінчення розслідування винну особу до матеріальної відповідальності не притягнуто, відшкодування заподіяної державі шкоди провадиться шляхом подання позову до відповідного суду.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.
Позивачем у місячний строк наказу не оскаржено і не зазначено про причини.
Пункт 24 цього ж Порядку, застосовується вже у випадку незгоди з рішенням вищестоящого командира.
Судом встановлено, що позивач не звернувся із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність відповідача, а з рапортом, в частині погашення завданого державі збитку, а саме, зміни суми стягнення, зважаючи на судові рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 29.03.2017 року про відшкодування збитків в сумі 201898,00 грн. та вироку Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12.05.2017 року, яким позивача визнано винним в скоєнні злочину, що передбачений ч. 2 ст. 413 КК України та призначено узгоджену сторонами міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді одного року шести місяців службового обмеження для військовслужбовців з відрахуванням 10% грошового забезпечення в дохід держави.
Суд вважає за доцільне зауважити, що жодним із судових рішень не скасовано і не змінено оскаржуваного наказу.
Проаналізувавши вказані норми права, суд дійшов висновку, що позивач має право оскаржувати дії та рішення відповідача або шляхом звернення зі скаргою до вищого командира, або до суду. Таким чином, в даному випадку звернення військовослужбовця до вищого командира не є досудовим порядком вирішення спору в розумінні частини 4 ст. 122 КАС України.
Суд також зазначає про те, що рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 29.03.2017 року стягнено з ОСОБА_1 збитки нанесені державі в розмірі 201898 грн.
Наказом Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 41-кп від 22.03.2017 року ОСОБА_1 притягнено до підвищеної матеріальної відповідальності, застосованої за результатами службового розслідування, що є іншим видом відповідальності. Звернення позивача до відповідача із рапортом від 27.10.2017 року, про приведення у відповідність оскаржуваного наказу щодо застосування підвищеної матеріальної відповідальності із сумою завданих збитків у зв`язку з втратою теплової камери, не передбачено ніяким нормативно-правовим актом і не може розцінюватися судом як досудовий порядок вирішення спору в розумінні частини 4 статті 122 КАС України (в редакції чинній на момент розгляду клопотання).
Поважними причинами пропущення строку є причини, які не залежать від волі позивача та виключають (ускладнюють) можливість його звернення до суду з адміністративним позовом у визначений законом строк.
Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними доказами, та доданих до неї матеріалів.
Так у постанові Верховного Суду України від 06.12.2016 (справа п/800/9/16) зазначено, що у розумінні статті 100 КАС України поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об`єктивні перешкоди для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.
Позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованих причин, що перешкоджали позивачу звернутися за захистом порушеного права у строки, встановлені ч. 5 ст. 122 КАС України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані».
Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Таким чином, враховуючи істотний пропуск позивачем строку звернення до суду та відсутність будь-яких обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску поважними, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ч. 1 ст. 121 КАС України.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
При вказаних обставинах, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування наказу підлягає залишенню без розгляду.
Керуючись ст.ст. 121, 123, 243, 248, 240 КАС України, суд, -
1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до адміністративного суду з позовом - відмовити
2. Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.
3. Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування наказу залишити без розгляду.
Ухвала про залишення позовної заяви без розгляду бути оскаржена (ч. 3 ст. 240, п. 12 ч. 1 ст. 294 КАС України).

Згідно ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.12.2017 року.

Суддя Качур Р.П.