Справа № 826/14702/17
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 січня 2018 року № 826/14702/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва в порядку адміністративного судочинства з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 151677,10 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки дій стосовно реєстрації права власності чи користування земельною ділянкою під належним йому на праві власності нежитловим приміщенням він не вчиняв, а тому не є користувачем земельної ділянки та не має права користування земельною ділянкою, за якою відповідачем йому встановлено податкове зобов'язання щодо сплати земельного податку.

Через канцелярію суду від позивача надійшла заява, у якій він підтримав позов у повному обсязі та просив суд розглядати справу за його відсутності у порядку письмового провадження.

Від представника відповідача надійшло заперечення на позов та в судовому засіданні подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

У зв'язку з наведеним, суд ухвалив подальший розгляд справи продовжити у порядку письмового провадження.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, згідно договору купівлі-продажу №264 від 04.02.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., власниками нежитлового приміщення, розташованого по АДРЕСА_1, загальною площею 1406,4 кв.м. є ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по ? частині кожний (згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №53041172 від 11.02.2016 р.).

18.10.2017 р. позивачу від співвласника нежитлового приміщення ОСОБА_6 стало відомо, що згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 286.5 статті 286 розділу XIII Податкового кодексу України контролюючим органом йому було визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2016-2017 рік, але відповідних податкових повідомлень-рішень, як зазначено позивачем, не надходило.

20.10.2017 р. позивач звернувся із заявою до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві з проханням надати копії податкових-повідомлень рішень, якими йому визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2016-2017 рік. Натомість, позивачу було повідомлено з підстав, що ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві не має можливості надати копії вищевказаних повідомлень-рішень, оскільки вони передані до управління погашення боргу ГУ ДФС у м. Києві та запропоновано звернутися до управління погашення боргу з даною заявою.

09.11.2017 р. позивач звернувся із заявою до начальника управління погашення боргу ГУ ДФС у м. Києві з письмовою заявою, в якій просив надати копії податкових-повідомлень рішень, якими йому визначено суми податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2016-2017 рік. У відповідь позивачу повідомлено, що ГУ ДФС у м. Києві не має можливості надати копії податкових повідомлень-рішень, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2016-2017 рік, оскільки чинним законодавством України не передбачено порядок надання копій податкових повідомлень-рішень платникам податків та надано платіжне доручення з вказаною сумою і реквізитами для сплати податкового зобов'язання.

Згідно вказаного платіжного доручення, позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 151677,10 грн.

19.10.2017 р. ГУ ДФС у м. Києві позивачу винесена податкова вимога №87455-17 з повідомленням, що станом на 18.10.2017 р. сума податкового боргу становить 151677,10 грн. за основним платежем з земельного податку з фізичних осіб.

Не погоджуючись з таким рішенням контролюючого органу, стосовно визначення суми податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2017 рік у сумі 151677,10 грн., позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і надалі нормативно-правові акти в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності підлягає державній реєстрації прав.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-III, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 3 статті 79 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Відповідно до частини 1 статті 120 Податкового кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до частини 4 статті 120 Податкового кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно з приписами статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Отже, право власності на нерухоме майно, яке відповідно до закону підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації.

До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Стаття 125 Податкового кодексу України, на яку посилається позивач у позовній заяві, згідно з якою право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, стосується права власності саме на земельну ділянку та конкретизує момент виникнення такого права.

Разом з тим, як зауважив зокрема Верховний Суд України у постанові від 07.07.2015 року, що незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи з принципу пріоритетності норм Податкового Кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений в пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, обов'язок зі сплати земельного податку у позивача виник з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

В свою чергу, відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України, розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Так, як вже зазначалося вище, згідно договору купівлі продажу №264 від 04.02.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., власниками нежитлового приміщення, розташованого по проспекту Голосіївському 118В в м. Києві, загальною площею 1406,4 кв.м є ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по ? частині кожний, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №53041172 від 11.02.2016 р.

Згідно витягу з бази даних міського земельного кадастру станом на 29.03.2016 р. за кодом земельної ділянки НОМЕР_1, дана земельна ділянка, на якій розташоване нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, обліковується за ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_3, де вони зазначені як землекористувачі.

Згідно довідки Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради №H-00270/2016 про розмір нормативної грошової оцінки частини земельної ділянки (код ділянки НОМЕР_1), виданої ОСОБА_1, місце розташування якої: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1 обліковується земельна ділянка площею 720,98 кв.м, нормативна грошова оцінка якої складає 4769720,05 грн.

У позовній заяві позивач наголошує на тому, що він не реєстрував право власності чи користування на вищевказану земельну ділянку під належним йому на праві власності нежитловим приміщенням.

Втім, у відповідності до раніше зазначених висновків, право власності чи користування на земельну ділянку за кодом земельної ділянки НОМЕР_1, на якій розташоване нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, виникло у позивача одночасно з моменту державної реєстрації права власності на це приміщення.

Окрім того, згідно заяви ОСОБА_1 від 15.08.2016 р. до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, позивач сам просив поставити його на облік як платника податку на земельну ділянку згідно довідки про розмір нормативної грошової оцінки частини земельної ділянки, у зв'язку з придбанням 08.02.2016 р. нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (розмір частки ?), на що вказує представник відповідача у своєму запереченні.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI.

У відповідності до підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами (пункти 15.1 та 15.2 Статті 15 Податкового кодексу України відповідно)

Стаття 206 Земельного кодексу України зазначає, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно підпункту 14.1.147 пункту 14.1 Статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Як вказано в статтях 269, 270, 271 Податкового кодексу України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XII Податкового кодексу України, площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Разом з тим, відповідно до пункту 287.8 статті 287 Податкового кодексу України, власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (пункт 286.1 статті 286 Податкового кодексу України).

Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 Податкового кодексу України (пункт 286.5 статті 286 Податкового кодексу України).

Так, як зазначає представник відповідача у своєму запереченні, згідно з даними ПК "Кадастр" власниками земельної ділянки загальною площею 0,2884 га розташованою за адресою АДРЕСА_1 є: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_3. Відповідно, кожен з зазначених осіб є власником вказаної земельної ділянки у пропорції ?, а саме 0,0721 га (720,98 кв.м, як зазначено у довідці Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради №H-00270/2016).

Також, представником відповідача надано розрахунок, згідно з яким сума земельного податку з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, площею 720,98 кв.м становить 151677,10 грн.

Попри це, вбачається допущення арифметичної помилки представником відповідача при здійсненні розрахунку, оскільки:

720,98 * 1221,9 * 2 * 1,5 * 1,249 * 1,433 * 1,06 * 3% = 150423,57 грн., де

720,98 кв.м - площа земельної ділянки;

1221,9 грн. - грошова оцінка за 1 кв.м;

2 - функціональний коефіцієнт на місцезнаходження земельної ділянки;

1,5 - узагальнюючий коефіцієнт;

1,249 - коефіцієнт індексації грошової оцінки, відповідно до листа Держземагенства від 14.01.2015 р. №6-28-0.22-215/2-15;

1,433 - коефіцієнт індексації грошової оцінки, відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.01.2016 р. №6-28-0.22-201/2-16 "Про індексацію нормативної грошової оцінки земель";

3% - відсоток ставки земельного податку (Рішення Київської міської ради від 23.06.2011 р. №242/5629 зі змінами та доповненням).

Більше того, аналізуючи наведену формулу з'ясовується наступне.

720,98 кв.м - площа частини земельної ділянки, відповідно до якої здійснюється нарахування плати за землю;

1221,9 грн. - грошова оцінка (базова вартість 1 кв. м землі) в грн./кв.м відповідно до рішення Київської міської ради від 03.07.2014 р. №23/23 "Про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земель міста Києва";

Далі, представник відповідача у наведених ним розрахунках використовує "функціональний коефіцієнт на місцезнаходження земельної ділянки", але згідно рішення Київської міської ради від 03.07.2014 р. №23/23 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва" є локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки в межах економіко-планувальної зони, а відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 №489 із змінами та доповненнями коефіцієнт 2,0, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується для земельних ділянок, інформація про які не внесена до відомостей Державного земельного кадастру або у разі якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки.

Згідно ж Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 квітня 2006 р. за №388/12262) та як зазначено в Довідці Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради №H-00270/2016, виданої ОСОБА_1, коефіцієнт на функціональне використання землі для земельної ділянки за кодом НОМЕР_1 становить 2,50.

Наступним, представником відповідача використано "узагальнюючий коефіцієнт" 1,5 в той час, як згідно рішення Київської міської ради від 26.07.2007 р. №43/1877 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва та Порядку її визначення" існує узагальнюючий локальний коефіцієнт (Кл), який характеризує місце розташування земельної ділянки і визначається як добуток значень окремих локальних коефіцієнтів, що впливають на місце розташування цієї земельної ділянки (при цьому значення узагальнюючого локального коефіцієнта не повинно бути нижче 0,50 і вище 1,50) та як зазначено в вищевказаній Довідці Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради №H-00270/2016, узагальнюючий локальний коефіцієнт для земельної ділянки за кодом НОМЕР_1 становить 1,21.

1,249 - коефіцієнт індексації грошової оцінки, відповідно до листа Держземагенства від 14.01.2015 р. №6-28-0.22-215/2-15;

1,433 - коефіцієнт індексації грошової оцінки, відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.01.2016 р. №6-28-0.22-201/2-16 "Про індексацію нормативної грошової оцінки земель";

3% - відсоток ставки земельного податку (Рішення Київської міської ради від 23.06.2011 р. №242/5629 зі змінами та доповненням).

З огляду на викладене, сума земельного податку з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. за земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1 повинна розраховуватись за такою формулою:

720,98 * 1221,9 * 2,5 * 1,21 * 1,249 * 1,433 * 1,06 * 3% = 151677,10 грн.

Разом з тим, допущена помилка у наведених представником відповідача розрахунках не впливає на кінцеву суму визначеного для позивача податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2017 рік.

Щодо посилання позивача на те, що площа нежитлового приміщення складає 1406,4 кв. м, а відповідач зобов'язує позивача сплатити земельний податок за земельну ділянку площею 2812,80 кв. м., не приймається судом до уваги, оскільки 1406,4 кв.м, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 11.02.2016 р. - це площа нерухомого майна, а площа земельної ділянки, частка якої є предметом оподаткування у даній справі, згідно даних земельного кадастру, складає 0,2884 га, яка у пропорції ? (відповідно до кількості власників) частки власності позивача, складає 0,0721 га (720,98 кв.м, як зазначено у довідці Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради №H-00270/2016).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що контролюючий орган, надсилаючи позивачу податкове повідомлення - рішення від 28.04.2017 року №2, яким визначений обов'язок позивача щодо сплати земельного податку за 2017 рік у розмірі 151677,10 грн., діяв правомірно. Відтак позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко