Справа № 520/5553/14-а
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 520/5553/14-а
Провадження № 2-а/520/254/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2014 року

Київського районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Голобородової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці,

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2014 року позивач звернувся з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси, в якому просить суд визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси № 839236 від 14 березня 2014 року щодо відмови у проведенні перерахунку розміру довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1, у відповідності з ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси привести щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 у відповідність з положенням ч.3 та ч. 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та здійснити нарахування і виплачувати довічне грошове утримання з 1 грудня 2013 року до зміни розміру заробітної плати працюючого судді.

Обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову, ОСОБА_1 вказує, що вона була звільнена з посади судді Одеського апеляційного господарського суду постановою Верховної Ради України № 215-VІІ від 18 квітня 2013 року у звязку з поданням заяви про відставку.

ОСОБА_1 посилається на те, що Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу ІІ „Прикінцеві та перехідні положення Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними): частину третю, перше, друге, третє речення частини пятої статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI; статтю 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI в частині поширення її дії на Закон України „Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2453-VI; абзац другий пункту 2 розділу II „Прикінцеві та перехідні положення Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої, третьої статті 42 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

За правилами частини 3 статті 138 Закону № 2453, який підлягає застосуванню згідно рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 щомісячне грошове утримання виплачується судді у відставці у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки, але не більше як 90 відсотків.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 наполягає на тому, що розмір її довічного грошового утримання повинен становити з 1 грудня 2013 року у розмірі 21704 грн.76 коп. (24116 грн. 40 коп. х 90% = 21704 грн. 76 коп.).

У звязку з цим, ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси із заявою про призначення їй довічного грошового утримання судді у відставці надавши відповідачу оригінал довідки Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2014 року № 08-38/405/2014, та 14 березня 2014 року отримала прийняте відповідачем рішення № 839236 від 14.03.2014 року про відмову у перерахунку пенсії, яке, на думку ОСОБА_1, має бути скасоване судом, оскільки воно було прийняте без урахування вищезазначеного Рішення Конституційного Суду України.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, в позовній заяві просила розглянути справу у її відсутності.

01.07.2014 року до канцелярії Київського районного суду м. Одеси від відповідача надійшли заперечення на адміністративний позов, в якому Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси просить у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що право на проведення перерахунку, виходячи з заробітної плати працюючого судді, мають тільки судді Конституційного суду України згідно ч. 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Суддя, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 була звільнена з посади судді Одеського апеляційного господарського суду постановою Верховної Ради України № 215-VІІ від 18 квітня 2013 року у звязку із поданням заяви про відставку.

Згідно розрахунку апеляційного суду Одеської області, складеного відповідно до положень статті 43 Закону України „Про статус суддів та статті 11 розділу XII „Прикінцеві положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів, стаж роботи судді Андрєєвої Емми Іванівни складає понад 20 років.

Відповідно до ст. 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів позивачці ОСОБА_1 відповідачем було призначене довічне грошове утримання у розмірі 90 % з заробітної плати, яку вона отримувала на час звільнення, тобто розмір довічного утримання був визначений з заробітної плати і склав 20549 грн. 98 коп.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу ІІ „Прикінцеві та перехідні положення Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними):

- частину третю, перше, друге, третє речення частини пятої статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI;

- статтю 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI в частині поширення її дії на Закон України „Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2453-VI;

- абзац другий пункту 2 розділу II „Прикінцеві та перехідні положення Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої, третьої статті 42 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

Положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Конституційним Судом України визначено такий порядок рішення № 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року у справі № 1-2/2013:

- підлягають застосуванню частини перша, друга статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668 як такі, що не суперечать Конституції України;

- частина третя статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668, яка суперечить Конституції України‚ не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: „Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;

- перше, друге, трете речення частини пятої статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Проте підлягають застосуванню перше речення частини пятої статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668.

За правилами частини 3 статті 138 Закону № 2453, які підлягають застосуванню згідно рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 щомісячне грошове утримання виплачується судді у відставці у розмірі 80 відсотків від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки, але не більше як 90 відсотків.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що розмір довічного грошового утримання позивача з 1 грудня 2013 року, повинен обчислюватися, виходячи з розміру заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, а не виходячи з заробітної плати судді станом на момент виходу у відставку ОСОБА_1.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси із заявою про призначення їй довічного грошового утримання судді у відставці, надавши відповідачу оригінал довідки №08-38/405/2014 від 06.03. 2014 року, однак відповідачем було прийнято рішення № 839236 від 14 березня 2014 року про відмову у перерахунку пенсії, яке було прийняте без урахування вищезазначеного Рішення Конституційного Суду України.

Відповідно до положень ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, суддя доходить висновку про те, що позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання судді з 1 грудня 2013 року, який має бути здійснений, виходячи з розміру заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, і тому орган державної влади, до якого відноситься адміністративний відповідач Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, не може свідомо відмовляти в перерахунку та у цих виплатах, тому суддя на підставі ч.2 ст.11 КАС України виходить за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, вважає протиправним та скасовує рішення Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси № 839236 від 14 березня 2014 року щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1

Суд також вважає, що слід зобовязати Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплатити довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно довідки Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2014 року № 08-38/405/2014, починаючи з 1 грудня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 11, 13, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси № 839236 від 14.03.2014 року щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплатити довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно довідки Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2014 року № 08-38/405/2014, починаючи з 1 грудня 2013 року відповідно до положень ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453- VI від 07.07.2010 року та Рішення Конституційного суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Постанову може бути оскаржено шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Калініченко Л. В.