Справа № 826/14639/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 грудня 2017 року № 826/14639/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до проАпарату Ради національної безпеки і оборони України стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Апарату Ради національної безпеки і оборони України (далі по тексту - відповідач) з урахуванням змінених позовних вимог про:

- стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 2438,40грн.;

- стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, що складає 330 873,96грн.

Позовні вимоги мотивовані протиправними діями відповідача щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 2438,40грн. та суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, що складає 330 873,96грн.

Позивачем подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечили.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 27.01.2016р. у справі №826/19559/14, скасовано судові рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2015 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2015 року і ухвалено нову постанову про задоволення позову частково.

Визнано незаконним Розпорядження Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 21 травня 2014 року № 281/2014 - к в частині втрати чинності Розпорядження Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 23 січня 2014 року № 11/2014 - к «Про встановлення надбавок за високі досягнення у праці» щодо не виплати надбавки за високі досягнення у праці ОСОБА_1.

Зобовязано Апарат Ради національної безпеки і оборони України здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 надбавки за високі досягнення у праці з моменту її припинення і до звільнення з Ради національної безпеки і оборони України в розмірах та порядку, передбачених Розпорядженням Секретаря Ради національної безпеки від 23 січня 2014 року № 11/2014, Положенням про встановлення та виплату надбавок і доплат, преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам Апарату Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2011 року № 65/2011 (зі змінами і доповненнями).

16 лютого 2017 року позивачу виплачено надбавку за високі досягнення за травень - червень 2014 роки у розмірі 4138,54грн., яка також включала 925,40грн. - податок з доходів фізичних осіб та 77,12грн. - військовий збір.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невиплати компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 2438,40грн. та щодо невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 330 873,96грн., позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи даний адміністративний спір суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Закону України від 19.10.2000, № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов'язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зазначені вище статті 2, 3 цього Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 - 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми попередньо нараховані, але не виплачені.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 01.12.2016р. №827/22-8-2 Апарат Ради національної безпеки і оборони України повідомив позивача, що у травні 2014 року йому виплачена надбавка за високі досягнення у праці у розмірі 2262,06грн., що на 1645,14грн. (3907,2-2261,06) менше від встановленої розпорядженням Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 23.01.2014р. №11/2014 - к «Про встановлення надбавок за високі досягнення у праці» та у червні 2014 року виплата надбавка за високі досягнення в праці припинена, однак, при цьому підлягало до сплати (3907,2 х 17 фактично відпрацьованих днів: 19 кількість робочих днів у червні 2014 року) = 3495,92грн. за фактично відпрацьований час у червні 2014 року.

Таким чином, як зазначає позивач, з ним при звільненні не було здійснено повного розрахунку по заробітній платі: невиплачені надбавки за травень - червень 2014 року на суму 5141,05грн.

Як вбачається з копії платіжного доручення №32 від 16.02.2017р. позивачу було виплачено надбавку за високі досягнення на підставі рішення суду, за травень - червень 2014 роки у розмірі 4138,54грн., яка також включала 925,40грн. - податок з доходів фізичних осіб та 77,12грн. - військовий збір.

У зв'язку з тим, що відповідачем несвоєчасно виплачено позивачу заборгованість із заробітної плати, а виплата відбулась на підставі рішення суду лише 16.02.2017р., суд вважає, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати ОСОБА_1 набуває незалежно від того, чи були такі суми попередньо нараховані, але не виплачені.

Зазначена правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду України від 11.07.2017р. у справі №21-2003а16.

Отже, у зв'язку з вищевикладеним, сума компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням термінів її виплати складає 2438,40грн., що підтверджується Розрахунками індексації заробітної плати за квітень та травень 2014 роки (а.с. 36, 37).

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, що складає 330 873,96грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану суму.

Згідно зі статтею 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999, № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" визначено, що при частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи, а тому суд вважає, що у разі часткового задоволення позову, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зменшенню.

Тобто застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 06.03.2017р. у справі №818/2136/15, від 23.11.2016р., в постановах від 12.12.2016р. у справі №202/7385/15-ц, від 20.11.2013р. у справі №6-114цс13, від 13.03.2017р. у справі №205/4041/14-ц.

У зв'язку з відсутністю законодавчо визначеної методики розрахунку належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, суд застосовує за аналогією постанову Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати", відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

У той же час, суд при розрахунку суми стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні бере до уваги не суму середньомісячної заробітної плати як, то, передбачено Постановою №100, а надбавку за високі досягнення у праці.

Отже, як встановлено судом під час розгляду справи, ОСОБА_1 25.06.2014р. був звільнений з посади заступника начальника завідувача відділу Апарату Ради національної безпеки і оборони України.

Згідно Довідки Апарату Ради національної безпеки і оборони України від 06.11.2017р. №56, за останні два місяці перед звільненням надбавка за високі досягнення у праці ОСОБА_1 складала 6 169,26грн. (квітень 2014 року: 3 907,20грн. + травень 2014 року: 2 262,06грн.).

Кількість робочих днів у квітні - травні 2014 року становить 40, а тому середньоденна сума надбавки за високі досягнення у праці ОСОБА_1 становить 154,23грн.

Період за який позивачу підлягає до виплати сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить з 26 червня 2014 року по 17 лютого 2017 року та складає 667 робочих днів.

Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 становить 102 871,41грн.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, на підставі вищевикладеного позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Апарату Ради національної безпеки і оборони України на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 2438,40грн. (дві тисячі чотириста тридцять вісім гривень, 40 копійок).

Стягнути з Апарату Ради національної безпеки і оборони України на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 червня 2014 року по 17 лютого 2017 року у розмірі 102 871,41грн. (сто дві тисячі вісімсот сімдесят одна гривня, 41 копійка).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.В. Амельохін