Справа № 2-а-1457/10
Суддя: Підберезний Г. А.
Дата ухвалення: 2010-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2а-1457/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2010 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Підберезного Г.А

при секретарі Гальчанській Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора ДПС БДПС ДАІ м. Дніпропетровська прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тими обставинами, що постановою серії АЕ1 № 076302 від 17.10.2010 року відповідачем на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. за порушення дод. 2 п. 1.1 ПДР України згідно з ч.1 ст.122 КУпАП, а саме керуючи транспортним засобом на пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську пересік суспільну смугу, яка поділяє протилежні напрямки руху транспортних засобів. Постанова була винесена у порядку ст.14-1 КУпАП.

Позивач вважає, що постанову винесено не законно, бо на відрізку між вул. Чернишевського та пр. К.Маркса в м. Дніпропетровську дорога з одностороннім рухом з роздільною полосою для руху маршрутних транспортних засобів (тролейбусів) у протилежному напрямку, суспільну смугу не перетинав.

Просить суд скасувати постанову, як прийняту з порушенням чинного законодавства

У судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач до суду не зявився, надав суду заяву про розгляд адміністративної справи без його участі.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідачем, не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не подано до суду жодних заперечень проти адміністративного позову, тому спростувати пояснення позивача немає можливості, так як відповідач не надав будь-яких доказів, що спростовують пояснення позивача, а тому будь які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія.

Також, незважаючи на заперечення позивачем своєї вини на місці події, про що й ним зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, інспектор, маючи перед прийняттям постанови, скласти протокол про адміністративне правопорушення, в якому позивач заперечував проти порушення дод. 2 п. 1.1 ПДР України, субєкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача, однак, таких доказів постанова та протокол не містять, при цьому, відповідачем навіть не було вжито заходів для встановлення свідків, які б могли підтвердити обставини викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, хоча, обєктивно, останній мав таку можливість з урахуванням місця та часу даної події.

Таким чином, доказів, окрім постанови, дані якої не можуть бути достатніми для встановлення факту скоєння адміністративного правопорушення позивачем, а тому не зясованими та не доведеними є факти, які б могли свідчити про наявність складу правопорушення в діях позивача, про що зазначено відповідачем в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про адміністративне правопорушення.

Так, судом не встановлено яким чином давав оцінку та досліджував докази інспектор, на підставі яких прийшов до висновку і виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення та піддав позивача адміністративному стягненню за порушення ПДД України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, відсутність якого без поважних причин дає суду підстави вважати, що відповідач не бажає підтверджувати свої дії у відкритому судовому засіданні, а тому суд вирішує справу на основі наявних у справі доказів.

Суд вважає, що відповідачем не проведено всебічного, повного та обєктивного дослідження та зібрання фактичних даних по справі, а тому, враховуючи вищевикладені обставини та порушення допущені відповідачем при винесенні постанови, суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення в звязку із недоведеністю його вини та відсутністю складу зазначено в постанові адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що в діях позивача відсутні подія і склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст.122 ч.1, 247 ч.1п.1 КУпАП, ст.ст.161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги заявою ОСОБА_1 до інспектора ДПС БДПС ДАІ м. Дніпропетровська прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити у повному обсязі.

Постанову інспектора ДПС БДПС ДАІ м. Дніпропетровська прапорщика міліції ОСОБА_2 серії АЕ1 № 076302 від 17.10.2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КУпАП скасувати.

Провадження у адміністративній справі закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А.Підберезний