Справа № 760/626/17
Суддя: Кізюн Л. І.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-634/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року Солом?янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.,

при секретарі: Швидченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №9 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кулик Валерії Миколаївни, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 30.12.2016 року серії АР №731163 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, постановлену інспектором 9-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенантом поліції Кулик Валерією Миколаївною.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №731163 від 30 грудня 2016 року інспектором 9-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенантом поліції Кулик Валерією Миколаївною за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відносно нього прийнято рішення у справі про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №731163 від 30 грудня 2016 року вказано, що він, керуючи транспортним засобом Audi Q5, номерний знак НОМЕР_1, 30 грудня 2016 року о 13 годині 30 хвилин в місті Києві по проспекту Лобановського, 73 здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, чим порушив приписи п. 11.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Зазначену постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням його прав та положень КУпАП, при відсутності події та складу правопорушення, при відсутності доказів вчинення правопорушення і його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв, тому звернувся з позовом до суду.

Ухвалою суду від 03 липня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено Департамент патрульної поліції (а.с. 38).

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Пояснив, що він дійсно керував транспортним засобом Audi Q5, номерний знак НОМЕР_1, 30 грудня 2016 року о 13 годині 30 хвилин в місті Києві по проспекту Лобановського, 73. Оскільки йому потрібно було заїхати на шиномонтаж, що розташований по зазначеній адресі, він перелаштувався в смугу для маршрутних транспортних засобів, щоб здійснити поворот, після чого був зупинений інспектором патрульної поліції, яка звинуватила його у русі по смузі для маршрутних транспортних засобів та порушенні правил дорожнього руху.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не порушував п. 11.1 ПДР України, за що його було притягнуто інспектором до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Інспектор розглянула справу та притягнула його до відповідальності за відсутності доказів вчинення ним правопорушення, за відсутності доказів його вини, упереджено, оскільки не взяла до уваги пояснення, не дослідила обставини справи в сукупності, а керувалася лише домислами та неіснуючими обставинами.

Інспектор роти №9 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кулик Валерія Миколаївна у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час і місце розгляду справи, а тому суд вважав за можливе розглядати справу за її відсутності.

Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на письмові заперечення та DVD-диск із записом факту правопорушення, який було додано до заперечень. Позовні вимоги вважає необґрунтованими, а постанову інспектора правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Суд, заслухавши пояснення позивача, пояснення представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, відеозапис наданий представником третьої особи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Згідно ст. 69 ч. 1 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи судом встановлено, що інспектором роти №9 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кулик Валерією Миколаївною 30 грудня 2016 року була винесена постанова серії АР № 731163 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. (а.с. 12).

Як вбачається з даних зазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Audi Q5, номерний знак НОМЕР_1, 30 грудня 2016 року о 13 годині 30 хвилин в місті Києві по проспекту Лобановського, 73 здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком п. 5.11, чим порушив приписи п. 11.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Дорожній знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» інформує водіїв про те, що попутно з потоком руху транспортних засобів організована спеціальна смуга, призначена виключно для руху транспортних засобів за встановленими маршрутами. Рух інших транспортних засобів даною смугою заборонений. Рух туристичних автобусів смугою, позначеною знаком 5.11, також заборонений, оскільки вони не є маршрутними транспортними засобами. У місцях, де смуга для руху маршрутних транспортних засобів відокремлена переривчастою лінією розмітки від смуги руху транспортних засобів, останнім дозволено заїжджати на смугу для руху маршрутних транспортних засобів з метою зупинки біля узбіччя для посадки або висадки пасажирів або у разі повороту на перехресті. Під час повороту на перехресті необхідно скористатися смугою для руху маршрутних транспортних засобів як смугою для гальмування або розгону.

Частина 3 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Департамент патрульної поліції в цій справі заперечує проти задоволення позову, представником було надано до суду письмові заперечення проти позову.

До вказаних заперечень представником Департаменту патрульної поліції було надано, як доказ - диск із відеозаписом факту правопорушення.

Під час розгляду справи у судовому засіданні було переглянуто та досліджено наданий представником третьої особи Департаменту патрульної поліції диск із відеозаписом факту правопорушення, з якого встановлено, що позивач, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Audi Q5, номерний знак НОМЕР_1, 30 грудня 2016 року о 13 годині 30 хвилин в місті Києві по проспекту Лобановського, 73 рухався по смузі, яка призначена для руху маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком п. 5.11, та був зупинений інспектором патрульної поліції.

Даний відеозапис спростовує пояснення позивача стосовно того, що він перелаштувався в смугу для маршрутних транспортних засобів, щоб здійснити поворот на шиномонтаж, оскільки його було зупинено інспектором після того, як він проїхав зазначений поворот на СТО.

При розгляді справи, після перегляду відеозапису, позивач не спростовував даного факту та не надав суду будь-яких доказів того, що він взагалі 30 грудня 2016 року перебував на шиномонтажі, на що посилається сам позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Згідно вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З урахуванням вищевикладеного, позивачем не доведено та не надано доказів на підтвердження своїх посилань про винесення інспектором патрульної поліції постанови серії АР №731163 від 30 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КпАП України з порушеннями та невідповідності до чинного законодавства України.

Натомість суд приходить до переконливого висновку про те, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії АР №731163 від 30 грудня 2016 року винесена інспектором патрульної поліції на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції статті 122 ч. 3 КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про національну поліцію», ст.ст. 2, 69, 70, 71, 105, 160, 163 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

У позові ОСОБА_1 до інспектора роти №9 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кулик Валерії Миколаївни, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Л.І. Кізюн