Справа № 826/15440/17
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 січня 2018 року № 826/15440/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Власенкової О.О., розглянувши у порядку спрощеного/скороченого провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач)

до Генеральної прокуратури України (далі - відповідач)

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить:

- визнати протиправними дії та рішення Генеральної прокуратури України від 15.11.2017 №18-1669вих.-17 щодо відмови у наданні позивачу довідки про розмір заробітної плати за посадою, з якої позивач звільнилася у зв'язку з виходом на пенсію;

- зобов'язати відповідача надати позивачу довідку про заробітну плату за посадою, з якої позивач звільнилася у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років, з урахуванням фактично отримуваних виплат і умов оплати праці, що існували на день звільнення позивача з роботи, а саме: окладу, класного чину, вислуги років, щомісячної премії, надбавки за виконання особливо важливої роботи, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб - станом на момент звернення позивача за довідкою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" з деталізацією відповідних сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно не надано позивачеві довідку про розмір місячної заробітної плати працівника, працюючого на посаді, з якого позивач виходила на пенсію, що перешкоджає перерахунку її пенсії з урахуванням нових схем посадових окладів відповідних категорій працівників прокуратури, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657.

Представником відповідача до матеріалів справи надано письмові заперечення, у яких зазначено про правомірність дій Генеральної прокуратури України у відмові видачі довідки з огляду на відсутність нормативно-правового акту Уряду щодо визначення порядку перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про прокуратуру", та, як наслідок, відсутність визначення складових заробітної плати, які необхідні для здійснення цього перерахунку та їх розмірів. За таких обставин зазначив про неможливість видати згадану вище довідку.

Згідно з пунктом 1 наказу Міністерства соціальної політики України та Національного агентства України з питань державної служби від 23.03.2017 №454/64, визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління Державної служби України від 03.12.2003 №319/144 "Про затвердження Порядку видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій державним службовцям у разі ліквідації органів, з яких особа вийшла на пенсію, а також перейменування (відсутності) посад".

Представник відповідача у письмових запереченнях зазначив, що, трудові відносини між позивачем та Генеральною прокуратурою України припинено 06.03.2014, після чого заробітна плата позивачеві не нараховувалась, а тому зміни щодо збільшення посадових окладів прокурорів і слідчих, що відбулися з 06.09.2017 внаслідок внесення Кабінетом Міністрів України змін до постанови від 31.05.2012 №505, не мають відношення до трудових правовідносин, що існували між ОСОБА_1 та Генеральною прокуратурою України, оскільки такі правовідносини є припиненими.

У зв'язку з вищевикладеним представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до пункту 10 частини першої розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) щодо оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працювала в Генеральній прокуратурі України на посаді старшого прокурора відділу розгляду звернень громадян управління розгляду звернень та прийому громадян Генеральної прокуратури України.

Наказом від 06.03.2014 №274ц старшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади старшого прокурора відділу розгляду звернень громадян управління розгляду звернень та прийому громадян Генеральної прокуратури України за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років на підставі її рапорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 (набула чинності 06.09.2017), затверджено нові схеми посадових окладів працівників прокуратури, у зв'язку з чим у позивача виникло право на перерахунок пенсії з 06.09.2017 та через що вона 09.11.2017 звернулась до Генерального прокурора України із заявою про видачу довідки про заробітну плату.

Листом Генеральної прокуратури від 15.11.2017 за №18-1669 вих.-17 в наданні запитуваної інформації, а саме, довідки про заробітну плату відмовлено.

Позивач вважає що зазначена відмова не ґрунтується на вимогах закону, а також суттєво порушує права, що охороняються Конституцією та Законами України тому звернулась з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи цей спір, суд виходить із такого.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України рішенням від 20.01.2012 установив, що перебування особи на посаді, пов'язаній зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження. Публічний характер як самих органів-суб'єктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві. Розпорядження бюджетними коштами включає здійснення витрат з державного чи місцевого бюджету. Заробітна плата та інші виплати (премії, матеріальна допомога тощо) посадовим та службовим особам є витратами з бюджету.

Згідно з частиною п'ятою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Статтями 12, 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що під запитом на інформацію розуміється прохання фізичної, юридичної особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень до суб'єктів, визначених у статті 13 цього Закону, надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до пунктів 1,2, 3 частини першої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що інформація про заробітну плату, премії, матеріальну допомогу, будь-які інші виплати з державного чи місцевого бюджету працівнику державного органу або органу місцевого самоврядування є публічною інформацією, не носить конфіденційною характеру та, відповідно, підлягає наданню на запит.

Відтак, звернення позивача до відповідача, яке за своєю суттю є запитом про надання публічної інформації стосовно заробітної плати працівника органів прокуратури за відповідною посадою підлягає безумовному розгляду Генеральною прокуратурою України з наданням на нього відповіді по суті звернення.

Крім того, як зазначено позивачем та не заперечується представником відповідача, Генеральною прокуратурою України уже надавалась позивачу довідка від 17.02.2016 №18-151зп стосовно розміру заробітної плати за посадою прокурора управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Генеральної прокуратури України, відповідно до штатного розпису Генеральної прокуратури України, який діяв відповідно до наказу Генеральної прокуратури України від 16.07.2015 №56шц.

Доказів відкликання або скасування цієї довідки суду не надано У зв'язку з цим суд критично ставиться до посилань відповідача на неможливість надати довідку у зв'язку із відсутністю посади старшого прокурора відділу Генеральної прокуратури України як у штатному розпис органів прокуратури, так і в постанові Кабінету Міністрів України від 31.05.2015 №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Щодо посилань представника відповідача на відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, як підстави відмови у задоволенні позову, то суд зазначає наступне.

На момент звернення позивача із заявою про надання довідки про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії положення статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ втратили чинність на підставі Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014.

Згідно з частиною .20 статті 86 Закону № 1697-VII (в редакції Закону України від 24.12.2014 №76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, проте на момент виникнення правовідносин, цей порядок не визначений.

Однак, суд зауважує, що відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури (як було передбачено частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а потім - частиною 20 статті 86 Закону №1697-VII) зумовлює неможливість проведення саме перерахунку пенсії, а не видачі довідки про розмір заробітної плати.

Також суд вважає за доцільне зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 24.07.2014 (заява №38677/06) у справі "Будченко проти України" зазначив, що неіснування механізму реалізації відповідного законодавчого положення є втручанням у право заявника за статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 32,39).

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем в судовому засіданні не доведено правомірності прийнятих рішень, а отже адміністративний позов є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Генеральної прокуратури України щодо відмови, викладеної в листі від 15.11.2017 №18-1669 вих.-17, надати ОСОБА_1 довідку про розмір заробітної плати за посадою, з якої вона звільнилася у зв'язку з виходом на пенсію.

Зобов'язати Генеральну прокуратуру України надати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату за посадою, з якої вона звільнилася у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років, з урахуванням фактично отримуваних виплат і умов оплати праці, що існували на день її звільнення з роботи, а саме: окладу, класного чину, вислуги років, щомісячної премії, надбавки за виконання особливо важливої роботи, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб з деталізацією відповідних сум станом на час звернення із заявою від 09.11.2017 про видачу такої довідки.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Генеральної прокуратури України.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 цього Кодексу.

Суддя О.О. Власенкова