Справа № 448/859/17
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/859/17
Провадження № 2-а/448/89/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.12.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

при секретарі Тхір О.Т.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, третя особа - в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромний Ярослав Ігорович, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в:

Позивач 20.07.2017 року звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромного Ярослава Ігоровича від 10.07.2017року в справі про порушення митних правил №2691/20900/17 якою його притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 (п'ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що розгляд справи відбувся необ'єктивно, без з'ясування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, а відтак вважає, що винесена постанова є протиправною і повинна бути скасована, з огляду на наступне.

Зазначає, що відповідач виніс постанову, в якій, посилаючись на Правила надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 615 від 28.11.2014 р., зазначаючи, що він (позивач) не надав належних доказів, про те, що транспортний засіб марки «Renault», р.н. НОМЕР_1 дійсно перебував на станції технічного обслуговування, а саме: письмового договору, акту передавання приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування та ремонту, наряду-замовлення на надання послуг з технічного обслуговування та ремонту, довідку-рахунок на складові частини, придбані та установлені виконавцем на КТЗ.

Стверджує, що в наявних в матеріалах справи документах (і в довідці, і в рахунку-фактурі, і в акті здачі-прийомки виконаних робіт) зазначається, що між ним та СТО «Авто Плюс» СПД ОСОБА_3 було укладено договір про технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу від 01.06.17 року та складено наряд-замовлення, який є невід'ємною частиною договору, однак, незважаючи на це, в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальник Управління протидії митним правопорушенням Скоромний Ярослав Ігорович ні при підготовці даної справи до розгляду, ні під час самого розгляду їх не витребував, як і не витребував акту передавання приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування та ремонту та довідку-рахунок на складові частини, придбані та установлені виконавцем на КТЗ.

При цьому зазначає, що складові частини, які встановлювалися виконавцем на КТЗ, були придбані ним не у виконавця, а в третіх осіб та надані виконавцеві для встановлення, про що вказано в довідці, а також в наряді-замовлення (п. 11), в п. 8 якого, окрім того зафіксовано факт приймання ДТЗ (його складових) після ремонту.

Таким чином стверджує, що під час підготовки та розгляду справи, відповідач, не приділив належної уваги дослідженню наявних в матеріалах справи доказам, не вирішив питання про витребування необхідних додаткових матеріалів, не забезпечив всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи, в результаті чого прийняв протиправне рішення.

Крім того, зазначає, що поломка автомобіля є обставиною непереборної сили, оскільки керування несправним транспортним засобом створює небезпеку дорожньому руху, несе загрозу життю і здоров'ю водія, а також життю і здоров'ю інших учасників дорожнього руху. А тому, пропуск строку транзитного перебування вищевказаного автомобіля на митній території України відбувся не з його вини, а з причин, які від нього не залежали. Тому вважає, що за таких обставин в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з вищенаведених підстав.

Представник відповідача - Львівської митниці ДФС в судове засідання не з'явився, проте подав до суду письмові заперечення щодо адміністративного позову, в яких, зокрема, зазначає, що факт поломки автомобіля та перебування його на ремонті, на що покликається позивач як на підставу не вивезення у встановлений законодавством строк транспортного засобу, не відноситься до аварії чи обставин непереборної сили і не може звільняти особу від відповідальності.

Так, Пункт 3 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657, передбачає, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин передбачено Законом України від 02.12.1997 року №671/97 і надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово-промисловим палатам як єдиним органам із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в Україні. Однак, гр. ОСОБА_1 жодних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, не надав. Документи ж, надані позивачем, вказують лише на те, що автомобіль перебував на ремонті, й не містять жодних доказів того, що ремонту зазначений вище транспортний засіб потребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили.

З огляду на наведене, вважає, що Львівською митницею ДФС правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Третя особа - в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромний Я.І. був своєчасно та належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини своєї неявки та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Кожна особа, як вказується у ч.1 ст.24 МК України, має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ч.6 ст.530 МК України зазначається, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 21.06.2017 року державним інспектором відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС Павловою Н.М. складено протокол про порушення митних правил №2691/20900/17, відповідно до якого установлено, що 21.06.2017року близько 05.35 год. в зону митного контролю по смузі руху «Зелений коридор» пункту пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав транспортний засіб «Рено Лагуна», реєстр.номер НОМЕР_1, під керуванням гр. України ОСОБА_1, який слідував з України в Республіку Польща.

В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього та особу, яка його переміщувала, в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України виявилось, що гр.України ОСОБА_1 27.05.2017року о 19.42 год. через митний пост «Мостиська» пункту пропуску «Шегині-Медика» Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки «Рено Лагуна», реєстр.номер НОМЕР_1, без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст..95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні однієї митниці - 5 діб). Одночасно було встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля станом на 21.06.2017року.

Даним протоколом констатовано, що ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на 10 діб і його дії кваліфіковано за ч.3 ст.470 МК України.

На підставі вищевказаного протоколу, 10.07.2017 року в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромним Я.І. (третьою особою у справі) винесено оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил №2691/20900/17, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 102 Митного кодексу України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Сторонами не оспорюються те, що позивач ОСОБА_1 дійсно 27.05.2017 року ввіз на митну територію України, через пункт пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС автомобіль марки «Рено Лагуна», реєстр. номер НОМЕР_1, в митному режимі «транзит», а відтак, з врахуванням вищенаведених вимог чинного митного законодавства України, зобов'язаний був вивезти такий з митної території України в максимальний строк до 06.06.2017 року. Однак, вказані дії позивач не виконав та згідно з даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України станом на 21.06.2016 року зазначений транспортний засіб не вивіз.

Разом із цим, стаття 192 МК України передбачає, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний, зокрема, терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Згідно розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Пунктом 3 розділу VIII зазначеного Порядку передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Згідно вищезазначеного Порядку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Відповідно до положень п.2.2. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних перевезень, якщо під час транзитного перевезення товарів транспортний засіб комерційного призначення не зміг прибути до митниці призначення в установлений строк внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, до строку транзитного перевезення не включається час дії та/або ліквідації наслідків цих обставин за умови документального підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події, місцезнаходження товарів, транспортного засобу комерційного призначення та номер ДКПТ.

Митний орган, до якого звернувся перевізник, протягом цієї самої доби вносить до єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України відомості (дату та номер реєстрації звернення митним органом) про факт наявності звернення та каналами електронного зв'язку інформує митницю відправлення і митницю призначення про обставини події, місцезнаходження товарів та транспортного засобу.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перевищив встановлений законом строк для вивезення автомобіля марки «Рено Лагуна», реєстр.номер НОМЕР_1, у зв'язку з поломкою вищевказаного автомобіля, яка не дозволяла доставити автомобіль до митного органу у встановлений строк. При цьому про дані обставини позивач повідомив Львівську митницю ДФС 01.06.2017 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повідомлення позивача від 01.06.2017року, з відміткою Львівської митниці ДФС про отримання 01.06.2017року.

Крім того, на підтвердження вказаних обставин позивач надав посадовій особі митниці при розгляді справи щодо нього про порушення митних правил відповідні докази, а саме: договір про технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу на іноземній реєстрації від 01.06.2017року; наряд - замовлення №003/00128/06 від 01.06.2017року; копію рахунку - фактури СПД ОСОБА_3 №128 від 21.06.2017року; копію квитанції СПД ОСОБА_3 до прибуткового касового ордера №128; копію акту №128 здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) від 21.06.2017року; копією листа СПД ОСОБА_3 №003/00128/06 від 21.06.2017року.

Однак, після долучення позивачем до матеріалів справи вищезгаданих документів, що підтверджують факт перебування автомобіля на ремонті, посадовою особою при розгляді протоколу про порушення митних правил та винесенні на його підставі постанови не враховано наявність обставин, які унеможливили вчасну доставку автомобіля, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення (пункту вивезення за межі митної території України).

Слід зазначити і те, що після отримання Львівською митницею ДФС повідомлення позивача про поломку вищевказаного транспортного засобу та неможливістю вивезти такий у строк, встановлений в ст.95 МК України, митним органом, зокрема Львівською митницею ДФС не внесено до єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України відомості про факт наявності звернення позивача та не поінформовано каналами електронного зв'язку митницю відправлення і митницю призначення про обставини події та місцезнаходження транспортного засобу позивача.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Із наданих позивачем документів вбачається, що автомобіль марки «Рено Лагуна», реєстр.номер НОМЕР_1, внаслідок його несправності у період з 01.06.2017року по 21.06.2017року знаходився на СТО «Авто Плюс» СПД ОСОБА_3, що в м.Мостиська, вул.Гайдамацька, 8, Львівської області, де проводились ремонтні роботи даного автомобіля.

Таким чином, є підстави стверджувати, що внаслідок зазначених обставин позивач ОСОБА_1 не мав ні умислу, ні мети порушувати митні правила, а тому в його діях відсутні ознаки вчинення порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

Посадові особи Львівської митниці ДФС не надали належної оцінки доказам позивача на підтвердження факту поломки транспортного засобу і відсутності умислу на порушення митних правил. Отже, при винесенні оскаржуваної постанови не було враховано всі обставини, що мали значення для прийняття рішення в справі про порушення митних правил, зокрема відсутність умисної або необережної винної дії як обов'язкової ознаки складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, спірна постанова про порушення митних правил була винесена лише на підставі відомостей взятих з баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України, а саме щодо відсутності інформації про вивезення за межі митної території України вищевказаного автомобіля станом на 21.06.2017року.

При цьому, при розгляді справи про порушення митних правил та винесенні спірної постанови жодним чином не було враховано письмового повідомлення позивача та подані ним належні підтверджуючі документи про факт несправності транспортного засобу - автомобіля марки «Рено Лагуна», реєстр. номер НОМЕР_1, та перебування такого на СТО.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача проти позову обґрунтовані тим, що надані позивачем документи не є належними для підтвердження факту аварії чи обставин непереборної сили так як право засвідчувати форс-мажорні обставини надано лише Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово-промисловим палатам, оскільки відповідно до ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно вимог ч.2 ст.495 МК України посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Враховуючи наведені положення закону, суд вважає, що в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромний Я.І. при розгляді справи про порушення митних правил №2691/20900/17 зобов'язаний був належними чином з'ясувати підстави не вивезення позивачем вищевказаного транспортного засобу, перевірити обставини, на які вказує позивач у своєму повідомленні, врахувати вищенаведене та відповідно до встановлених фактів дати правильну юридичну оцінку діям позивача. Однак, вказаних обставин у порушення вимог ст.489 МК України посадовою особою Львівської митниці не враховано, тобто оскаржувана постанова винесена без урахування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 Конституції України).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Митного кодексу України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Стаття 8 Митного кодексу України визначає принципи здійснення державної митної справи. Так, відповідно до п. 3 та п.7 ч.1 цієї статті державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, а також додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Згідно ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Приймаючи до уваги усе вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що протиправність дій позивача та наявність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, відповідачем не доведені. Оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, без доведення складу даного правопорушення (об'єктивної сторони правопорушення та наявності у позивача умислу на вчинення такого діяння), а також із порушенням принципів законності та презумпції невинуватості, передбачених п. 3 ч.1 ст.8 МК України. В порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачами в ході розгляду даної справи не представлено достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, доводи позивача не спростовано, а відтак прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд вважає передчасним та необґрунтованим. Наведені обставини відповідно до ст.531 МК України є підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому вимоги позивача слід задовольнити, оскаржувану постанову необхідно визнати протиправною та скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 241, 243, 244, 245, 246, 250 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромного Ярослава Ігоровича від 10.07.2017року в справі про порушення митних правил №2691/20900/17 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 500 (п'ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду (м.Львів, вул.Саксаганського,13) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус