Справа № 816/2275/17
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року м. ПолтаваСправа №816/2275/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ісайченко М.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Арамуні А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання неправомірною та скасування податкової вимоги, визнання суми боргу безнадійною, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2017 року ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про:

- визнання неправомірною та скасування повністю податкової вимоги ГУ ДФС у Полтавській області від 02.11.2017 №Ф-15132-17 щодо сплати фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 єдиного податку 3-ї групи єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.05.2014 по 29.08.2017 в сумі 18350,59 грн;

- визнання суми облікованого податкового боргу зі сплати фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 за період з 01.05.2014 по 16.01.2017 єдиного соціального внеску в сумі 18350,59 грн безнадійною;

- зобов'язання ГУ ДФС у Полтавській області вчинити дії по списанню облікованого боргу зі сплати єдиного соціального внеску фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 в розмірі 18350,59 грн відповідно до статті 101 Податкового кодексу України, Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1844/24376 та 9-4 розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" як безнадійного, та виключити нарахування єдиного соціального внеску з 01.05.2014 по 29.08.2017 із облікової картки платника податків.

Ухвалами Полтавського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року провадження у справі за даним адміністративним позовом відкрито, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю визначення ОСОБА_3 суми заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.05.2014 по 29.08.2017 в сумі 18350,59 грн, оскільки з червня 2014 року у зв'язку з воєнними діями та проведенням антитерористичної операції на території м. Луганська Луганської області останній, як фізична особа-підприємець, що перебував на обліку в Жовтневій районній ДПІ м. Луганська Луганської області ГУ ДФС у Луганській області та змушений був у зв'язку із загрозою життю та здоров'ю терміново виїхати з місця постійного проживання, припинив ведення господарської діяльності. Будь яких доходів від господарської діяльності у спірному періоді позивач не отримував, та, у подальшому, взагалі оформив пенсію за віком. Разом з тим, відповідач 02.11.2017, не зважаючи на надані ОСОБА_3 дані, що підтверджують його особливий статус вимушеного переселенця, дії обставин непереборної сили на території м. Луганськ, які визначені нормами Законів та нормативно-правових актів, та звільнення від виконання обов'язків зі сплати ЄСВ за період з 01.05.2017 по 29.08.2017, видав вимогу №Ф-15132-17 про сплату боргу (недоїмки), згідно з якою станом на 31.10.2017 за останнім рахується заборгованість зі сплати ЄСВ у загальному розмірі 18350,59 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що надані ОСОБА_3 документи не дають підстав для визнання недоїмки по єдиному соціальному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування безнадійною та прийняття рішення про її списання. Так, серед документів, наданих ОСОБА_3 для прийняття рішення про списання безнадійного податкового боргу є сертифікат Полтавської торгово-промислової палати "Про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили)" від 27.11.2017 №7904, але відсутній відповідний сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України, що засвідчує настання форс-мажорних обставин у податкових правовідносинах та використовується при списанні безнадійного податкового боргу відповідно до статті 101 Податкового кодексу України. Крім того, у сертифікаті Полтавської торгово-промислової палати "Про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили)" від 27.11.2017 №7904 зазначена стаття 100 Податкового кодексу України, що передбачає розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків, а не списання податкового боргу, як передбачено статтею 101 Податкового кодексу України.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, встановив наступне.

ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) був зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця 23.02.2004, дата та номер включення до ЄДР відомостей про фізичну особу-підприємця від 21.04.2007 №0023232, останній перебував на податковому обліку і являвся платником податків (а.с. 30-31).

У червні 2014 року позивач фактично припинив ведення господарської діяльності у зв'язку із проведенням антитерористичної операції на території м. Луганська Луганської області.

Згідно довідки від 17.02.2015 № ОСОБА_3 постійно проживав в АДРЕСА_3 і перемістився з тимчасово окупованої території у АДРЕСА_1 (а.с. 35).

За заявою позивача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 29.08.2017 внесено запис №4023232 про припинення підприємницької діяльності.

У подальшому, ОСОБА_3 оформив пенсію за віком, як пенсіонер перебуває на обліку в Полтавському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області (Шевченківський район) (а.с. 36).

Листом ГУ ДФС у Полтавській області від 27.10.2017 вих.№ФОП/1860/16-31-17-02-13 позивача повідомлено про наявну заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 18350,59 грн (а.с. 12).

02.11.2017 ГУ ДФС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-15132-17, якою ОСОБА_3 повідомлено про необхідність сплати недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 18350,59 грн (а.с. 28). Вказану вимогу позивач отримав засобами поштового зв'язку 11.12.2017, що підтверджується зворотнім повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 29).

01.12.2017 позивач звернувся до ГУ ДФС у Полтавській області із заявою про визнання безнадійною та списання недоїмки, що виникла зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 18350,59 грн за період червень 2014 року - серпень 2017 року (а.с. 32-33).

До заяви, окрім іншого, ОСОБА_3 додав копію сертифікату Полтавської торгово-промислової палати від 27.11.2017 №7904 (вих. №24.14-07/500/1) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (а.с. 34).

Не отримавши від ГУ ДФС у Полтавській області відповіді на свою заяву (лист-відповідь про відсутність правових підстав для списання заборгованості позивача оформлений ГУ ДФС у Полтавській області лише 20.12.2017, а.с. 42-43), 13.12.2017 ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

У межах даного спору з'ясуванню належать питання щодо наявності у позивача обов'язку зі сплати єдиного соціального внеску у зазначеному вище розмірі.

Суд враховує, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 названого Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;.

В силу положень пункту 1 частини 2 статті 6 згаданого Закону платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 вказаного Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За змістом абзацу 3 частини 8 статті 9 цього ж Закону платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Таким чином, в силу наведених положень на фізичну особу - підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування, покладено обов'язок з обчислення, нарахування та сплати єдиного соціального внеску.

З урахуванням наведеного, відповідач стверджував про наявність у позивача обов'язку по сплаті щоквартально єдиного внеску в розмірі мінімального страхового внеску за квартал.

Разом з цим, суд зауважує, що Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначено Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 №1669-VII.

Статтею 1 названого Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до якого, зокрема входить м. Луганськ.

Суд звертає увагу на те, що підпунктом 8 пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме - розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 93 такого змісту: платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Крім того, Законом України від 12.08.2014 №1636-VIІ "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" доповнено пунктом 93 такого змісту: тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку".

А згідно із змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 №219-VIII "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці" пункт 93 у редакції Закону України від 02.09.2014 №1669-VII вважається пунктом 94.

У свою чергу, на виконання приписів пункту 28 Закону України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" з 01.01.2016 виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", яким розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" доповнено пунктом 93.

Таким чином, наведена вище норма пункту 93 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" проіснувала в Законі України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" з 15 вересня 2014 року до 01 січня 2016 року внаслідок її виключення згідно із згаданим вище Законом України від 24.12.2015 №911-VIII, але в повній мірі збереглася у вигляді пункту 94, що наразі є чинним.

Пункт 94 не виключено із розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", його положення продовжують свою дію в часі.

Слід зазначити, що відповідно до вказаної норми платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Окрім того, відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 12.08.2014 №1636-VIІ "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 26 такого змісту:

"26. На період дії Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" цей Кодекс застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України".

Як зазначено позивачем у позовній заяві з червня 2014 року, у зв'язку з воєнними діями та проведенням антитерористичної операції на території м. Луганська Луганської області, з огляду на загрозу життю та здоров'ю ОСОБА_3 був вимушений припинити ведення підприємницької діяльності та терміново виїхати з місця постійного проживання до м. Полтава Полтавської області.

При цьому, на той період позивач перебував на обліку платників податків в ДПІ у Жовтневому районі міста Луганська Луганської області ДПС (а.с. 10).

Зі змісту відзиву на позовну заяву слідує, що заборгованість ОСОБА_3 зі сплати єдиного соціального внеску становить 18350,59 грн та виникла у період з 21.07.2014 по 19.10.2016 (а.с. 25 зі звороту, 26).

Разом з тим, ураховуючи наведенні вище положення чинного законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, позивач з 14.04.2014 звільнений від виконання обов'язків, передбачених частиною 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", щодо обчислення, нарахування та сплати єдиного соціального внеску.

За таких обставин, вимогу ГУ ДФС у Полтавській області від 02.11.2017 №Ф-15132-17 про сплату єдиного соціального внеску загалом у розмірі 18350,59 грн належить визнати протиправною та скасувати, а позов ОСОБА_3 у цій частині - задовольнити.

Окрім того, як уже зазначено судом вище, абзацом 4 пункту 94 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Згідно з пунктом 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

За приписами підпункту 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України під терміном "безнадійний" розуміється податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

А в силу положень пункту 101.4 цієї ж статті, контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Крім того, за змістом пункту 2.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1844/24376, факт непереборної сили підтверджується Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що разом із заявою від 01.12.2017 про визнання безнадійними та списання заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску (а.с. 32-33) позивач надав до ГУ ДФС у Полтавській області копію сертифікату Полтавської торгово-промислової палати від 27.11.2017 №7904 (вих. №24.14-07/500/1) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (а.с. 34).

Даним сертифікатом засвідчено дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - актів тероризму на території Луганської області, що унеможливлюють виконання ФОП ОСОБА_3 обов'язку зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у період з 20.06.2014 по 29.08.2017 (а.с. 34).

Суд зауважує, що згідно зі статтею 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Аналізуючи наведені вище положення чинного законодавства, суд зауважує, що надання особою сертифікату торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є достатньою підставою для визнання безнадійними та списання недоїмки фізичної особи - підприємця зі сплати єдиного соціального внеску, що виникла у період з 21.07.2014.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим, як визначено частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зважаючи на те, що позивач звертався до відповідача із заявою про визнання безнадійною та списання спірної суми недоїмки, до заяви додав сертифікат Полтавської торгово-промислової палати від 27.11.2017 №7904 (вих. №24.14-07/500/1) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а відповідач безпідставно відмовив ОСОБА_3 у списанні такої недоїмки, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги останнього в частині зобов'язання ГУ ДФС у Полтавській області вчинити дії щодо списання боргу зі сплати єдиного соціального внеску ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) у розмірі 18 350,59 грн відповідно до статті 101 Податкового кодексу України, Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1844/24376, абзацу четвертого пункту 94 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Водночас суд зауважує, що згадана вище недоїмка визнається безнадійною в силу вимог закону, що не потребує додаткової констатації у резолютивній частині постанови суду.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача виключити нарахування єдиного соціального внеску з 01.05.2014 по 29.08.2017 із облікової картки платника податків, то суд не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на її передчасність.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_3 частково.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

А відповідно до частин 3, 4 цієї ж статті при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, 36000 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Полтавській області ( 36000, м. Полтава, вул. Європейська, 4, ) задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області № Ф-15132 від 02.11.2017.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Полтавській області вчинити дії щодо списання боргу зі сплати єдиного соціального внеску ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) у розмірі 18 350,59 грн. відповідно до статті 101 Податкового кодексу України, Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1844/24376, абзацу четвертого пункту 94 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області () на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 320,00 грн (триста двадцять гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04 січня 2018 року.

Суддя К.І. Клочко