Справа № 808/2413/17
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року 11 год. 45 хв.Справа № 808/2413/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Комодітіз» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Комодітіз» (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.07.2017.

В обґрунтування позову підприємство посилається на те, що висновки перевіряючих щодо господарських операцій позивача з ТОВ «ЕКОПЛАНТ-ПЛЮС», ТОВ «АПК СХІД», ТОВ «СКАЙСІД», ТОВ «ОЙЛ КОМПАНІ», ТОВ «МКМ ПРЕМІЯ» та ТОВ «ТРІВІЯ», ТОВ «БАЛТИКУС ТРЕЙД» та ТОВ «ШАХТА БІЛОЗЕРСЬКА» викладені в акті перевірки сформовані всупереч вимогам чинного законодавства виключно на припущеннях щодо законності та реальності здійснених платником податків операцій. Зазначає, що Податковий кодекс України не ставить у залежність право віднесення сплачених сум податку на додану вартість до податкового кредиту від податкового обліку інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Посилається також на те, що господарські операції ТОВ «Грейн Комодітіз» підтверджені первинними документами, які було надано у повному обсязі до податкового органу. З огляду на таке, оскаржувані податкове повідомлення-рішення № від 26.07.2017 є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у відзиві на позовну заяву від 18.12.2017 вх. № 35973 вказав на те, що перевіркою повноти визначення податкового кредиту встановлено порушення п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-IV що призвело до його завищення у розмірі 15 695 422 грн. Стверджує, що господарські операції позивача з ТОВ «СКАЙСІД», ТОВ «БАЛТИКУС ТРЕЙД», ТОВ «АЛЬТЕР ОСОБА_1», ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_3», ТОВ «АКВА-НТ», ТОВ «ОСОБА_2 ПРОВІЖН» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів. Відтак, відсутність факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Вважає, що прийнявши оскаржуване податкове повідомлення-рішення, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих повноважень, просить у задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

У судове засідання прибула представник відповідача ОСОБА_4 та підтримала заперечення з підстав викладених вище. Просила суд відмовити у задоволенні позову.

За таких обставин та керуючись приписами ч.9 ст.205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представників сторін в порядку письмового провадження та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказах. На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З огляду на таке, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження, на підставі наявних у справі матріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно встановивши обставини справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейн Комодітіз» було зареєстровано 06.08.2015 за адресою: 69118, Запорізька область, м. Запоріжжя, вулиця Новокузнецька, будинок 4, з 03.04.2017 зареєстровано за адресою 69035, АДРЕСА_1.

Згідно з вимогами п.п.20.1.4 п. 20.4 статті 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп.77.1. ст.77 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями) та відповідно до наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 20.01.2017 № 65, з урахуванням змін, внесених наказом Головного управління ДФС у Запорізькій області № 1400 від 06.06.2017 та направлень № 1132 від 06.06.2017, № 1133 від 06.06.2017, № 1134 від 06.06.2017 проведена документальна виїзна планова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Комодітіз» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2013 по 30.09.2016, валютного законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016 з питань єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 30.09.2016.

За наслідками перевірки податковим органом складено Акт перевірки №378/08-01-14-02/39937228 від 04.07.2017.

Перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема:

- п.185.1 ст. 185, п. 187.1. ст.187, п. 188.1, п. 198.1 , п. 198.1, п. 198.2 ст. 198, п. 200.1, п. 2004 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-IV в результаті чого занижено податок на додану вартість, в періоді що перевірявся на загальну суму 1 169 377 грн.;

- п. 46.1 ст. 46, п.п. 47.1.1 п. 47.1 ст. 47, п. 49.1, п. 49.2 п.п. 49.18.2, п. 49.18 ст. 49, п. 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-IV, а саме неподання податкових декларацій з податку на додану вартість за квітень 2016 вересень 2016 року;

- п.п. 14.1.36, п.п.14.1.181, п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 192.1 ст 192, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-IV що призвело до завищення податкових зобовязань з ПДВ у розмірі 20 834 318 грн.

26.07.2017, на підставі Акту перевірки №378/08-01-14-02/39937228 від 04.07.2017, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Грейн Комодітіз» податкового зобов'язання з податку на додану вартість для цілей розділу V Податкового кодексу України на суму 20 834 318,00 грн., та податкового кредиту на суму 15 695 422,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейн Комодітіз» звернулось з даним позовом до суду.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України (тут і в подальшому в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 185.1. ст. 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1. статті 187 Податкового кодексу України, передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 1 розділу І Податкового кодексу України, податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України, для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно з п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 200.4. статті 200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Судом встановлено, що у перевіряємий період Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейн Комодітіз» мало господарські відносини з ТОВ «Екоплант-плюс», ТОВ «АПК СХІД», ТОВ «СКАЙСІД», ТОВ «ОЙЛ КОМПАНІ», ТОВ «МКМ ПРЕМІЯ» та ТОВ «ТРІВІЯ», ТОВ «БАЛТИКУС ТРЕЙД».

Так, між TOB «Грейн Комодітіз» (Покупець) та TOB «Екоплант-плюс» () (Постачальник) укладено договір постачання № 7/ЗО-15 від 01.09.2015, відповідно до якого Постачальник зобовязується передати у власність покупця сировину та матеріали, іменовані надалі товар, а покупець приймає і оплачує товар в строки і на умовах цього договору (а.с. 175-180, т. 1).

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору до матеріалів справи додано видаткові накладні, товарно-транспортні накладні (а.с. 181-235, т. 1, а.с. 1-34, т. 2).

Між TOB «Грейн Комодітіз» (Покупець) та TOB «АПК СХІД» () (Постачальник) укладено договір № 9/ЗО-15 від 20.09.2015, відповідно до якого Постачальник зобовязується передати у власність покупця окремими партіями зернові та олійні культури в кількості, за якістю та цінами узгодженими сторонами у Специфікації. (а.с.41-52).

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору до матеріалів справи додано видаткові накладні, товарно-транспортні накладні (а.с. 181-235, т. 1, а.с. 1-34, т. 2).

Між TOB «Грейн Комодітіз» (Покупець) та TOB «СКАЙСІД» () (Постачальник) укладено договори постачання № 40/Ж-15 від 20.10.2015, № 41/О-15 від 20.10.2015, № 85-М/16 від 25.01.2016, № 84-О/16 від 25.01.2016 № 95-Ш/16 від 15.03.2016, № 15/12-2015-С від 15.12.2015.

На підтвердження виконання умов вищевказаних договорів до матеріалів справи додано видаткові накладні, товарно-транспортні накладні (а.с. 205-213, т. 3, а.с. 1-23, т. 4).

Між TOB «Грейн Комодітіз» (Покупець) та TOB «ОЙЛ КОМПАНІ» () (Постачальник) укладено договір переробки давальницької сировини № ПР-26/10 від 26.10.2015, відповідно до замовник доручає, а виконавець приймає на себе обовязок виготовити з наданої Замовником давальницької сировини насіння соняшнику олію соняшникову і макуху (а.с. 94-97, т. 3).

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору до матеріалів справи додано видаткові накладні,акти прийому-передачі готової продукції (а.с. 98-112, т. 3).

Так, між TOB «Грейн Комодітіз» (Покупець) та TOB «ОЙЛ КОМПАНІ» () (Постачальник) укладено договір зберігання № 3-26/10 від 26.10.2015, поклажодавець передає зберігачу, а зберігач приймає на відповідальне зберігання олію соняшникову, макуху, що є результатом переробки давальницької сировини та зобовязується повернути поклажодавцеві за першою вимогою. (а.с. 113-116, т. 3).

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору до матеріалів справи додано видаткові накладні,акти прийому-передачі готової продукції (а.с. 117-158, т. 3).

Так, між TOB «Грейн Комодітіз» (Покупець) та TOB «МКМ ПРЕМІЯ» () (Постачальник) укладено договір постачання № 72/ЗО-15 від 19.11.2015, відповідно до якого Постачальник зобовязується передати у власність покупця окремими партіями зернові та олійні культури, іменовані надалі товар, а покупець приймає і оплачує товар в строки і на умовах цього договору (а.с. 53-60, т. 1).

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору до матеріалів справи додано видаткові накладні, товарно-транспортні накладні (а.с. 61-93, т. 3).

Так, між TOB «Грейн Комодітіз» (Покупець) та TOB «ТРІВІЯ» () (Постачальник) укладено договір постачання № 79/ЗО-15 від 07.12.2015, відповідно до якого Постачальник зобовязується передати у власність покупця сировину та матеріали, іменовані надалі товар, а покупець приймає і оплачує товар в строки і на умовах цього договору.

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору до матеріалів справи додано видаткові накладні, товарно-транспортні накладні (а.с. 44-52, т. 3).

Так, між TOB «Грейн Комодітіз» (Покупець) та TOB «БАЛТИКС ТРЕЙД» () (Постачальник) укладено договір постачання № 86/ЗО-16 від 27.01.2016, відповідно до якого Постачальник зобовязується передати у власність покупця окремими партіями зернові та олійні культури, іменовані надалі товар, а покупець приймає і оплачує товар в строки і на умовах цього договору (а.с. 141-148, т. 1).

Так, між TOB «Грейн Комодітіз» (Покупець) та TOB «БАЛТИКС ТРЕЙД» () (Постачальник) укладено договір постачання № 86/ЗО-16 від 27.01.2016, відповідно до якого Постачальник зобовязується передати у власність покупця окремими партіями зернові та олійні культури, іменовані надалі товар, а покупець приймає і оплачує товар в строки і на умовах цього договору (а.с. 141-148, т. 1).

Між TOB «Грейн Комодітіз» (Покупець) та TOB «БАЛТИКС ТРЕЙД» () (Постачальник) укладено договір постачання № 88/ЗО-16 від 16.02.2016, відповідно до якого Постачальник зобовязується передати у власність покупця окремими партіями зернові та олійні культури, іменовані надалі товар, а покупець приймає і оплачує товар в строки і на умовах цього договору (а.с. 156-161, т. 1).

Між TOB «Грейн Комодітіз» (Покупець) та TOB «БАЛТИКС ТРЕЙД» () (Постачальник) укладено договір постачання № 89/ЗО-16 від 17.02.2016, відповідно до якого Постачальник зобовязується передати у власність покупця окремими партіями зернові та олійні культури, іменовані надалі товар, а покупець приймає і оплачує товар в строки і на умовах цього договору (а.с. 162-167, т. 1).

Між TOB «Грейн Комодітіз» (Покупець) та TOB «БАЛТИКС ТРЕЙД» () (Постачальник) укладено договір постачання № 90/ЗО-16 від 23.02.2016, відповідно до якого Постачальник зобовязується передати у власність покупця окремими партіями зернові та олійні культури, іменовані надалі товар, а покупець приймає і оплачує товар в строки і на умовах цього договору (а.с. 168-173, т. 1).

В подальшому товар було реалізовано ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» (), ТОВ «КВАДРОНАФТА» , ТОВ «ШАХТА БІЛОЗЕРСЬКА», що підтверджується податковими накладними, копії яких містяться у матеріалах справи (а.с.30-250, т. 4, т.5, т.6)

Зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з вищевказаними контрагентами у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобовязань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та вищезазначеними контрагентами.

За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Головною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в акті висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені без повного та всебічного дослідження наявної інформації.

Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Крім того, в акті перевірки податковий орган посилається на те, що не можливо встановити походження товарів, виписаних ТОВ «СКАЙСІД», ТОВ БАЛТИКУС ТРЕЙД», ТОВ «АЛЬТЕР ОСОБА_1», ТОВ «ОСОБА_2 груп», ТОВ «Аква-НТ» на ТОВ «Грейн Комодітіз».

Суд зауважує, що позивач не зобовязаний та не має обєктивної можливості під час придбання товару у контрагента встановлювати його походження, а тому не може нести відповідальність з урахуванням таких обставин діяльності контрагента. Так, саме позивач позбавлений можливості впливати на його контрагентів в частині здійснення ними господарської діяльності в рамках чинного законодавства України, зокрема і в частині своєчасної подачі до контролюючих органів податкової звітності.

Окрім того, в законодавстві відсутня норма, яка б зобов'язувала підприємство перевіряти наявність трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей, транспортних засобів у контрагентів і відносити понесені витрати на придбання товару та формувати податковий кредит лише за їх наявності.

Відсутність основних фондів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб'єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб'єктів господарювання для виконання зобов'язань по укладених ним договорах.

Щодо посилань контролюючого органу на наявність ознак фіктивного підприємництва контрагентів позивача, суд зазначає наступне.

Належним та допустим доказом не здійснення контрагентом господарської діяльності, в т.ч. з метою ухиленням від сплати податків та/або надання переваг контрагентам у вигляді штучного збільшення суми податкового кредиту, є вирок у кримінальній справі, проте, до матеріалів справи не надано належних доказів на підтвердження існування вироків судів стосовно посадових осіб підприємств-контрагентів позивача.

Також, в ході судового розгляду справи контролюючим органом до матеріалів справи не надано доказів того, що органами ДФС проводилась у встановленому законом порядку перевірка контрагентів ТОВ «Грейн Комодітіз», а також не надано рішень про притягнення посадових осіб контрагентів позивача до юридичної відповідальності.

Суд також звертає увагу на те, що податкове законодавство України не ставить право платника податку на оформлення податкового кредиту в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, тощо. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, або припустився інших порушень при здійсненні господарської діяльності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Таким чином, твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Екоплант-плюс», ТОВ «АПК СХІД», ТОВ «СКАЙСІД», ТОВ «ОЙЛ КОМПАНІ», ТОВ «МКМ ПРЕМІЯ» та ТОВ «ТРІВІЯ», ТОВ «БАЛТИКУС ТРЕЙД» у перевіряємий період спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості..

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене вище, адміністративний позов суд задовольняє.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Комодітіз» (01054, м. Київ, вул.Олеся Гончара, буд. 35, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 26.07.2017.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Абсолют» () 77083,44 грн. (сімдесят сім тисяч вісімдесят три гривні сорок чотири копійки) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено та підписано 26.12.2017.

Суддя М.С. Лазаренко