Справа № 826/12671/17
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

27 грудня 2017 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного адміністративного суду Мельничук В.П., перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Профі Стайл Компані» до Державної фіскальної служби України, комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, комісії Державної фіскальної служби України з питань розгляду скарг про визнання протиправним рішення, зобов’язання вчинити дії, –

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року вказаний адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Державна фіскальна служба України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Перевіривши апеляційну скаргу, вважаю, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 12, 13 Перехідних положень КАС України в редакції від 15.12.2017 року, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 КАС України в редакції, що діяла на час подачі апеляційної скарги на оскаржувану постанову, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Розмір судового збору, що підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги в адміністративній справі визначено Законом України «Про судовий збір» з урахуванням змін до вказаного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Позивачем в адміністративному позові заявлено дві вимоги немайнового характеру.

Виходячи зі змісту позовної заяви, Державна фіскальна служба України при зверненні до суду з даною апеляційною скаргою повинна була сплатити судовий збір в розмірі 3520,00 грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб ((1600,00 грн.) *2*110%).

Вказаною особою в порушення зазначених вимог законодавства не дотримано вказані вимоги ст. 187 КАС України в редакції, що діяла на час подачі апеляційної скарги на оскаржувану постанову, та не додано документ про сплату судового збору натомість заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору у зв’язку з відсутністю коштів на сплату судового збору.

З огляду на вказане зауважую, що відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

У зв’язку з цим обставини, пов’язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення суб’єкта владних повноважень від такої сплати.

За змістом Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 23 січня 2015 року «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України «Про судовий збір», Вищий адміністративний суд України зауважив, що обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати (ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2014 року № 36722122, від 15 квітня 2014 року № 38331796, від 29 липня 2014 року № 39942890).

Аналіз законодавчого врегулювання даного питання та судової практики дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас, якщо ці бюджетні установи діють як суб’єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Крім того, згідно з пунктом 2 Перехідних положень Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності з 01 вересня 2015 року, зобов’язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Отже, обмежене фінансування бюджетної установи, яка діє як суб’єкт владних повноважень, не може бути підставою для відстрочення сплати судового збору, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 КАС України, яка була чинною на момент подачі апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Як вбачається з матеріалів справи 24 листопада 2017 року судом першої інстанції ухвалено зазначену вище постанову в порядку письмового провадження.

Апеляційну скаргу Державна фіскальна служба України подала до суду першої інстанції 11 грудня 2017 року, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження.

При цьому вказана особа не надає доказів на підтвердження часу отримання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року (конверт, в якому судове рішення було надіслано адресату чи довідка поштового відділення зв’язку) та не звертається із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження та не вказує про поважні причини його пропуску.

Згідно з ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 Кодексу, застосовуються положення статті 169 Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга залишається без руху і апелянту надається строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Керуючись ст.ст. 169, 298, 328 КАС України, –

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Державної фіскальної служби України про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Профі Стайл Компані» до Державної фіскальної служби України, комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, комісії Державної фіскальної служби України з питань розгляду скарг про визнання протиправним рішення, зобов’язання вчинити дії – залишити без руху.

Надати Державній фіскальній службі України строк тривалістю десять днів з моменту отримання копії даної ухвали протягом якого має право звернутися з заявою про поновлення строків та вказати поважні причини його пропуску, надавши докази про час отримання копії судового рішення суду першої інстанції (конверт, в якому судове рішення було надіслано адресату чи довідка поштового відділення зв’язку) та надати документ про сплату судового збору.

У разі невиконання зазначених вище вимог у вище вказаний строк апеляційна скарга буде повернута особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя В.П. Мельничук