Справа № 9901/17/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

02.01.2018 Київ П/9901/17/17 9901/17/17
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Смоковича М.І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Президента України про визнання протиправним і скасування указу, встановлення компетенції (повноважень) на видання цього указу,

в с т а н о в и в:

22 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Президента України з такими вимогами:

визнати протиправним і скасувати Указ Президента України від 22 листопада 2017 року № 386/2017 «Про призначення Р. Труби Директором Державного бюро розслідувань» (далі також - Указ);

встановити відсутність компетенції (повноважень) Президента України видавати укази про призначення на посаду Директора Державного бюро розслідувань.

У позовній заяві ОСОБА_2 також просить внести до Конституційного Суду України подання щодо конституційності частини першої статті 11 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та конституційності Указу Президента України від 22 листопада 2017 року № 386/2017 «Про призначення Р. Труби Директором Державного бюро розслідувань».

Позовну заяву від 22 грудня 2017 року підписав ОСОБА_2, водночас у тій же позовній заяві зазначено про те, що представником позивача за довіреністю (її фотокопію долучено до позовної заяви) є ОСОБА_4 (АДРЕСА_1).

Позовну заяву слід залишити без руху з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

В частині третій статті 6 Закону № 3674-VI передбачено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Стосовно розміру судового збору, то відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Розміри ставок судового збору встановлено у частині другій статті 4 Закону № 3674-VI.

Зокрема, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI).

Позивач подав позовну заяву 22 грудня 2017 року (дата, проставлена органом поштового зв'язку на поштовому конверті, в якому надійшов позов). Згідно зі статтею 7 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» на 1 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1600 грн.

З огляду на те, що у позовній заяві позивач об'єднав дві позовні вимоги немайнового характеру, судовий збір за подання такого позову становить 1280,00 грн. (0,4 (ставка) *1600 (прожитковий мінімум на 1 січня 2017 року *2 (кількість позовних вимог) =1280). Натомість до позовної заяви долучено документ про сплату судового збору (квитанція № 42від 22 грудня 2017 року) в сумі 640,00 грн., тобто як за подання позовної заяви з однією вимогою немайнового характеру, що з огляду на наведене вище свідчить про неналежне виконання вимог процесуального закону при зверненні до суду. Сума судового збору, яку позивач повинен доплатити за подання цього позову становить 640,00 грн.

Стосовно ОСОБА_4, якого у позовній заяві позивач вказав як свого представника, то з огляду на те, що позовну заяву все ж підписав ОСОБА_2, а не ОСОБА_4, суд розцінює, що до суду звернувся саме позивач (ОСОБА_2). Водночас суд вважає за доцільне зауважити, що фотокопія довіреності, яку долучено до позовної заяви не є належним документом, який в розумінні статті 59 КАС підтверджує повноваження представника сторони. Тож якщо надалі позивач звертатиметься до суду через свого представника, повноваження останнього повинні бути підтверджені у відповідності з вимогами статті 59 КАС, а суду слід надати або оригінал відповідного документа, або його належним чином завірену копію.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на викладені вище обставини суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_2 слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

Керуючись статтями 22, 161, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Президента України про визнання протиправним і скасування указу, встановлення компетенції (повноважень) на видання цього указу - залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк, перебіг якого починатиметься з дня вручення йому копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання суду оригіналу документа про доплату судового збору за подання цього позову в сумі 640,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Смокович