Справа № 642/5981/17
Суддя: Євтіфієв В. М.
Дата ухвалення: 2018-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"02" січня 2018 р.
Справа № 642/5981/17;
2а/642/27/18
Ленінський районний суд м. Харкова
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 січня 2018 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Євтіфієв В.М., розглянувши у порядку спрощеного провадження у м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства Оборони України про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії щодо обчислення, призначення соціальних виплат та допомоги, -

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просив:

1. визнати протиправним та скасувати п. 3 протоколу №103 від 29.09.2017р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум;

2. зобов`язати ОСОБА_3 подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року;

3. зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, з урахуванням раніше виплаченої суми;

4. зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст. 267 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення;

5. зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 267 КАС України подати у 45 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що Міністерство оборони України приймаючи рішення на «Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум» про призначення позивачу одноразової грошової допомоги 29.09.2017р. п.3 протоколу №103не дотрималось вимог ст. пп. б) п.1 ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року) та п.1 та п. 2 прикінцевих положень Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII 6, що свідчить про порушення принципів викладених у ч. 3 ст. 2 КАС України.

Від представника відповідача - ХОВК у встановлений строк надійшли письмові заперечення, в яких він зазначає, що Мніністерством оборони України при прийняттті оскаржуваного рішення чітко дотримано норми Закону від 20.12.1991 № 2011-XII та Порядку 975 та виконано рішення суду, у зв`язку з чим підстав для повторного подання документів не має.

Від представника відповідача - Міністерства Оборони України у встановлений строкна надійшов відзив на позовну заяву в якому представник МОУ зазначає, що рішення субєкта владних повноважень є законним та обгрунтованим, а позивач не вірно трактує Закон від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року) та п.1 та п. 2 прикінцевих положень Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII 6 та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від представника відповідача - Міністерства Оборони України на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за загальними правилами, оскільки позивачем не повідомлені обставини справи у повному обсязі.

Суд, керуючись ч. 6 ст. 262 та п. 2 ч.1 ст. 263 КАС України, відмовляє в задоволенні даної заяви (клопотання), оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі незначної складності та не вимагє проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Керуючись частиною другої статті 2 КАС України, суд, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, встановив.

Згідно довідки МСЕК від 02.06.2014, на підставі якої позивач звертався за призначенням одноразової грошової допомоги позивач визнаний інвалідом ІІІ групи з причин: поранення, контузія та захворювання пов`язанні з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Пп.4 п.2 ст. 16 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII визначено право позивача на отримання зазанченої допомоги, оскільки інвалідність позивачу встановлено після звільнення з військової служби з причини поранення, контузії та захворювання пов`язанних з виконанням обов`язків військової служби.

Вищевказані обставини також встановлені Постановою Фрунзенського районного Суду м. Харкова по справі №645/3875/16-а та згідно ст. 78 КАС України є встановленими і не підлягають доказуванню в даному процесі.
На момент винесення оскаржуваного рішення Міністерства оборони України 29.09.2017р. діяла редакція Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року).

Згідно п.1 та п. 2 прикінцевих положень Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII 6:

1. Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

2. Встановити, що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.

Стосовно позивача до набрання чинності Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII 6 не було прийнято жодного рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги, а від так дія Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII 6 розповсюджується на позивача.

Пп. б) п.1 ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року) на момент винесення оскаржуваного рішення передбачено розмір одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужюовцю інвалідності IIІ групи (пп 4 п. 2 статті 16 цього Закону) у 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Як вбачається з листа від 05.10.2017р. Харківським обласним військовим комісаріатом було повідомлено позивача про рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум від 29.09.2017р. протокол №103 п. 3, відповідно до якого комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум прийнято рішення призначити позивачу одноразову грошову допомогу, з підстав встановлення позивачу інвалідності ІІІ групи внаслідок поранення повязаного з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії в розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого закономдля працездатних осбі, на дату встановлення інвалідності в сумі 182700 (Сто вісімдесят дві тисячі сімсот) грн. 00 коп.
П. 2 прикінцевих положень Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII 6 визначено коло осіб на яких не розповсюджується дія даного Закону, а саме, щодо тих осіб, щодо яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги.

Згідно приписів ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 15.10.2009 року по справі "Комнацький проти України" визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією (від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 "Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод").

В остаточному рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Полторацький проти України" від 29.04.2003 (заява № 38812/97) зазначається, що державні органи повинні діяти відповідно до закону, що означає те, що діяльність державних органів повинна бути передбачувана для особи, тобто особа повинна бути здатна передбачити наслідки діяльності державних органів для себе. Аналогічні висновки Європейського суду з прав людини зроблені в пункті 27 Остаточного рішення у справі "Крюслін проти Франції" від 24.04.1990 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ювіг проти Франції".

Враховуючи, що редакція Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII 6 набрала чинності 07.05.2017р., а оскаржуване рішення винесене 29.09.2017р. суд приходить до висновку Міністерство Оборони України згідно приписів ст. 19 Конституції України повинно було застосвувати до позивачаЗакон від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року).

Що узгоджується з вищевказаною практикуою Європейського суду з прав людини та приписами ст. 46 Конституції України згідно, якої громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд відхиляє доводи представника МОУ, який вважає, що оскаржуване рішення МОУ від 29.09.2017р. є законним оскільки винесено суб`єктом владних повноважень на виконання Постанови Фрунзенського районного Суду м. Харкова та Ухвали Харківського апеляційного Адміністративного Суду по справі №635/3875/16-а, з огляду на наступне: предметом розгляду справи №645/3875/16-а було невідповідність дій та рішення субєкта владних повноважень (п. 67 протоколу №54 від 08.07.2016р. комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України) вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Предметом розгляду даної справи є невідповідність ч. 2 ст. 2 КАС України дій та рішення субєкта владних повноважень(п. 3протокол №103 від 29.09.2017р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум).
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Полторацький проти України" від 29.04.2003 (заява № 38812/97) в якому зазначається, що державні органи повинні діяти відповідно до закону, що означає те, що діяльність державних органів повинна бути передбачувана для особи, тобто особа повинна бути здатна передбачити наслідки діяльності державних органів для себе. Аналогічні висновки Європейського суду з прав людини зроблені в пункті 27 Остаточного рішення у справі "Крюслін проти Франції" від 24.04.1990 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ювіг проти Франції".

Згідно приписів ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто Міністерство оборони України в силу ст. 19 Конституції України 29.09.2017р. мав обов`язок при виконанні Постанови Фрунзенського районного Суду м. Харкова та Ухвали Харківського апеляційного Адміністративного Суду по справі №645/3875/16-а дотримуватись вимог Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року).

Суд зазанчає, що Постановою Фрунзенського районного Суду м. Харкова по справі №645/3875/16-а не було зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги у певному розмірі, а лише зобов`язано вирішити питання, щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до ст.. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги…..» затвердженого постановою КМУ №975 від 25 грудня 2013р. та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Таким чином адміністративним Судом по справі 645/3875/16-а не вирішувалося питання призначення та розміру одноразової грошової допомоги, оскільки це є дискриціними повноваженнями субєкта владаних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку».

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що відповідачем Міністерством оборони України не надано доказів правомірності свого рішення, які полягають у не дотриманні вимог ст. 19 Конституції України та Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року), при прийнятті оскаржуваного рішення про призначення одноразової грошвої допомоги, суд приходить до висновку, що останній має право призначення одноразової грошової допомогу згідно пп. б) п.1 ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що Міністерством оборони України були частково порушені та не визнані права позивача стосовно розміру одноразовоїгрошової допомоги передбачені пп. б) п.1 ст. 16-2 Законом від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року).

Враховуючи наведені вище положення чинного законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування п. 3 протоколу №103 від 29.09.2017р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, зобовязання Міністерства оборони України вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги позивачу з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, з урахуванням раніше виплаченої сумми.

Розглядаючи позовні вимоги в частині зобов`язання ОСОБА_3 подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) з урахуванням раніше виплаченої сумми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) позивачу одноразової грошової допомогиз дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Суд зазначає, що оскільки рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги можливо прийняти на підставі наданих позивачем документів та висновку Харківського обласного військового комісаріату згідно приписів п. 13. Порядку 975, тому суд приходить до висновку щодо наявності підстав для зобов`язання ОСОБА_3 подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) з урахуванням раніше виплаченої сумми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) позивачу одноразової грошової допомогиз дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Крім того, позивач, звертаючись до суду із позовом, порушив питання, що стосується здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, вказаною статтею КАС України встановлено право, а не обовя`зок суду про зобов`язання подати суб`єкта владних повноважень звіт про виконання судового рішення, тому у задоволенні позовних вимог в цій частині суд відмовляє.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно п. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, з відповідачів необхідно стягнути судовий збір у рівних частках з кожного, що складатиме загальну суму 640 (шістсот сорок) грн. на користь держави.

Керуючись статтями 19, 22, 46 Конституції України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», статтями ст.ст. 6-9, 77, 257, 244-246, 262, 263, 382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_2 (ідн. НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Код НОМЕР_2 ), Міністерства Оборони України (Код. 00034022) про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії щодо обчислення, призначення соціальних виплат та допомоги - задовольнити частково.

1. Визнати протиправним та скасувати п. 3 протоколу №103 від 29.09.2017р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум.

2. Зобов`язати ОСОБА_3 подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, з урахуванням раніше виплаченої суми.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ); Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр.-т. Повітрофлотський, 6, ) судовий збір в рівних частках з кожного по 320 (триста двадцять) грн., що складатиме загальну суму 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова може бути оскаржена сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, в апеляційному порядку через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня ії проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Євтіфієв В.М.