Справа № 361/7704/17
Суддя: Сердинський В. С.
Дата ухвалення: 2017-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/7704/17
Провадження № 2-а/361/757/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2017 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі судді Сердинського В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить: Визнати протиправними дії ГУ МВС України в Київській області в особі Ліквідаційної комісії щодо відмови ОСОБА_1 провести розрахунок розміру грошового забезпечення, оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону від 02.04.1994 року), зобов'язати ГУ МВС України в Київській області в особі Ліквідаційної комісії провести ОСОБА_1 розрахунок розміру грошового забезпечення, оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону від 02.04.1994 року), зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону від 02.04.1994 року), відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268».

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 13.12.2017 р. вона звернулася до голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області (далі - Відповідач 1) із заявою про підготовку розрахунку розміру грошового забезпечення, оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону від 02.04.1994 року).

Відповідач відмовляючи позивачу, послався на зміни в пенсійному законодавстві для колишніх працівників міліції.

13.12.2017 р. позивач звернулася до ГУ ПФУ в Київській області (далі - Відповідач2) із заявою та відповідним пакетом документів про призначення їй пенсії за вислугою років, ГУ ПФУ у Київській області в призначенні зазначеного виду пенсії відмовлено, у зв'язку з порушенням порядку подання документів.

Позивач вважає такі дії відповідачів протиправними та такими, що порушують її конституційні права на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2017 року відкрито скорочене провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами ч. 1, 2, 4 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

28 грудня 2017 року до суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на адміністративний позов, в якому відповідач зазначав про невизнання позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні.

29 грудня 2017 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, в якому Відповідач2 зазначав про невизнання позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до наказу № 1098о/с від 21.12.2012 р. та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України за п. 64 «г» (через скорочення штатів) підполковника міліції ОСОБА_1, першого заступника Вишгородського районного відділу ГУ МВС України Київської області звільнено зі служби з 02.01.2013р. у зв'язку із скороченням штатів.

Згідно вказаного наказу, вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 20 років 01 місяць 24 дні, що також підтверджується розрахунком вислуги років та копією трудової книжки.

13.12.2017 р. позивач звернулася до голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області із заявою про підготовку розрахунку розміру грошового забезпечення, оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону від 02.04.1994 року).

Відповідач відмовляючи позивачу, послався на зміни в пенсійному законодавстві для колишніх працівників міліції.

13.12.2017р. Позивач звернулася до ГУ ПФУ в Київській області із заявою та відповідним пакетом документів про призначення їй пенсії за вислугою років, ГУ ПФУ у Київській області в призначенні зазначеного виду пенсії відмовлено, у зв'язку з порушенням порядку подання документів.

Із матеріалів справи вбачається, що з 03 квітня 1995 року позивача, згідно Наказу від 04.04.1995 року № 31о/с, прийнято на посаду старшого інспектора віз і реєстрацій відділення паспортної, реєстраційної роботи ОСОБА_2

Відповідно до наказу № 1098о/с від 21.12.2012 року та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України за п. 64 «г» (через скорочення штатів) підполковника міліції ОСОБА_1, першого заступника Вишгородського районного відділу ГУ МВС України Київської області звільнено зі служби з 02.01.2013р. у зв'язку із скороченням штатів.

Згідно вказаного наказу, вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 20 років 01 місяць 24 дні, що також підтверджується розрахунком вислуги років.

Пенсійне забезпечення працівників міліції після звільнення їх зі служби в органах внутрішніх справ здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII. Пунктом «б» ст.1 Закону №2262-ХІІ визначено, що особами, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону є особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст.12 Закону №2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д»статті 12 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

Пенсії працівникам органів внутрішніх справ оформлюють кадрові служби обласних управлінь внутрішніх справ. Призначають і нараховують пенсії відділи пенсійного забезпечення фінансово-економічних управлінь Міністерства внутрішніх справ України. Згідно з Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 N 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»- п. 2 «Заява про призначення пенсії працюючим громадянам і членам їх сімей (у зв'язку з втратою годувальника) та про відстрочку часу її" призначення відповідно до Закону подається працівником (членом його сім'ї у зв'язку з втратою годувальника) до Управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах (далі - орган, що призначає пенсію) через уповноважену посадову підприємства.

Посадова особа, відповідальна за підготовку документів для призначення пенсій працівникам, має вести облік осіб, які набувають права на пенсію, та не пізніше ніж за місяць до дня досягнення працівником пенсійного віку письмово повідомити його про виникнення права на пенсію, у т. ч. на пільгових умовах. Дана вимога викладена в п. 34 вищезазначеної Постанови: «Посадова особа зобов'язана не пізніше місяця до дня досягнення працівником пенсійного віку письмово повідомити його про виникнення права на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах».

Оскільки, згідно з п. 35 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1 «Посадова особа у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і направляє їх до органу, що призначає пенсію, за місцезнаходженням підприємства, установи, організації або за місцем проживання (реєстрації) особи. Для забезпечення повноти відомостей про застраховану особу, якій призначається пенсія, подається комплект первинної звітності страхувальника до системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України за період після останнього звіту до дати подання заяви про призначення пенсії включно. У необхідних випадках надається допомога щодо одержання відсутніх у особи документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, до органу, що призначає пенсію, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково у строки, передбачені пунктом 5 цього Порядку».

Згідно з ч. 2 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її».

В свою чергу рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» приймають органи Пенсійного фонду України (ст. 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Аналізуючи зміст зазначених норм та положень, суд дійшов висновку про те, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У відповідності до п. 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (далі - Порядок) про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі ст. 63 Закону уповноважені структурні підрозділи зобов'язані у п'ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв'язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

Разом з тим, на ГУ МВС Київської області, у випадку вирішення питання про призначення пенсії у відповідності до вище вказаного Закону позивачу, покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

ГУ МВС Київської області не уповноважений приймати рішення про призначення позивачу певного виду пенсії, а зобов'язаний лише підготувати та подати відповідний пакет документів до органів Пенсійного фонду України.

У відповідності до норм чинного законодавства саме органи Пенсійного фонду України приймають рішення щодо призначення певного виду пенсії для відповідної категорії осіб.

За змістом положень ст. ст. 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював чітку правову позицію, згідно із якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, (Рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 (справа щодо права на пільги), від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання)).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав на те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Згідно з приписами частини першої статті 58 Основного Закону України закони й інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Конституція України має вищу юридичну силу, нормативно-правові акти повинні відповідати їй.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп зазначив, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в час:.. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи в громадян упевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (абзаци перший і другий пункту 5 мотивувальної частини вказаного Рішення).Суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності тільки за умови, якщо вони скасовують або пом'якшують відповідальність особи (абзац другий пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2000 КСУ від 19 квітня 2000 року). Мета принципу незворотності - блокувати ущемлення прав і свобод людини з боку держави. Така направленість тлумачення цього принципу робить його однією з важливих гарантій захисту від свавілля з боку влади, безпеки людини як громадянина, довіри до державних інституцій. Надання зворотної сили законам суперечить духу правової держави.

Згідно постанов Верховного Суду України від 31.05.2016 року по справі № 826/11379/14, від 10.05.2016 року по справі № п/800/362/15, від 20.04.2016 року по справі № 826/16796/14, від 12.04.2016 року по справі № 813/7851/13-а, від 01.03.2016 року по справі № 826/4860/13-а, від 03.02.2016 року по справі № 826/72/15, від 02.02.2016 року по справі № 804/14800/14, від 24.11.2015 року по справі № 816/1229/14 (21-3669а15), від 17.11.2015 року по справі № 2а-18442/11/2670, від 16.09.2015 року по справі № 826/4418/14 (21-1465а15), встановлено, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Тобто, вирішуючи питання про застосування ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в часі, слід виходити із того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Окрім того, ст. 46 Конституції України передбачають, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також: у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також: бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий, від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Виходячи із викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників міліції, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Таким чином, правила щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції від 02.04.1994 року) поширюються не тільки на працівників ОВС, які мали необхідний трудовий стаж, що надавав їм право на призначення пенсії за вислугу років до введення в дію нового правового регулювання, але й тих, хто почав свою професійну діяльність на посадах в структурі МВС у період дії законодавства, яке передбачало право на призначення пенсії за вислугу років зі стажем роботи не менше 20 років.

Враховуючи приведені норми та встановлені обставини, суд вважає, що дії Позивача, направлені на реалізацію законом встановленого права на соціальний захист, тому з метою захисту конституційних прав позивача, відповідач 1 зобов'язаний оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону від 02.04.1994 року), виходячи з розміру грошового забезпечення першого заступника начальника Вишгородського відділу поліції станом на 01 січня 2016 року, а відповідач 2 призначити та виплачувати пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону від 02.04.1994 року), відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268».

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставни, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Наведені відповідачами заперечення по суті даного позову є немотивованими та не обґрунтованими жодними доказами, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

Керуючись статтями ст.ст. 2, 6, 77, 78, 90, 242, 243, 244, 245, 246, 257-263, 371 КАС України, п. 10 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 р., Броварський міськрайонний суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії ГУ МВС України в Київській області в особі Ліквідаційної комісії щодо відмови ОСОБА_1 провести розрахунок розміру грошового забезпечення, оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону від 02.04.1994 року).

Зобов'язати ГУ МВС України в Київській області в особі Ліквідаційної комісії провести ОСОБА_1 розрахунок розміру грошового забезпечення, оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону від 02.04.1994 року), виходячи з розміру грошового забезпечення першого заступника начальника Вишгородського відділу поліції станом на 01 січня 2016 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону від 02.04.1994 року), відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268» з дати подачі відповідної заяви про призначення пенсії.

Рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Сердинський