Справа № 2-а-1213/10
Суддя: Наумова І. Й.
Дата ухвалення: 2010-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1213/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2010 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Наумової І.Й., при секретарі Фіркалової І.Ю., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №3 роти ДПС ВДАІ м.Запоріжжя старшого сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2010 року позивач ОСОБА_1, звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з адміністративним позовом до інспектора взводу №3 роти ДПС ВДАІ м.Запоріжжя старшого сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.05.2010 року інспектором взводу №3 роти ДПС ВДАІ м.Запоріжжя старшим сержантом міліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1, складено протокол серії АР № 243225 про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП. Суть адміністративного правопорушення полягала в тому, що позивач 11.05.2010 року о 17 годині 37 хвилин на вул.Першотравнева-пр.Леніна в м.Запоріжжі, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в населеному пункті рухався зі швидкістю 84 км/год, чим перевищив швидкість на 24 км, не мав при собі поліс обовязкового страхування та допустив порушення п.12.4, 2.1 «г» ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.122,ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст.122 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність настає за: перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причину неприбуття не повідомив, письмових пояснень чи заперечень не надав, тому суд, відповідно до вимог ч.4 ст.128 КАС України, вирішує справу на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст.86 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та обєктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є (проступок) протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи та докази наданні в судовому засіданні вважає, що позов потрібно задовольнити.

Судом встановлено, що 11.05.2010 року інспектором взводу №3 роти ДПС ВДАІ м.Запоріжжя старшим сержантом міліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1, складено протокол серії АР № 243225 про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП. Суть адміністративного правопорушення полягала в тому, що позивач 11.05.2010 року о 17 годині 37 хвилин на вул.Першотравнева-пр.Леніна в м.Запоріжжі, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в населеному пункті рухався зі швидкістю 84 км/год, чим перевищив швидкість на 24 км, не мав при собі поліс обовязкового страхування та допустив порушення п.12.4, 2.1 «г» ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.122,ч.1 ст.126 КУпАП(а.с.6). Одночасно була винесена постанова серії АР № 305832 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122,ч.1 ст.126 КупАП (а.с.5).

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, протягом 10 днів з дня винесення постанови.

В діях громадянина ОСОБА_1 не вбачається склад правопорушення передбачений ч. 1 ст. 122,ч.1 ст.126 КУпАП, оскільки відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001р. у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год, В поясненнях до протоколу ОСОБА_1 зазначив, що рухався зі швидкістю 64 км/год., страховий поліс знаходиться на переоформлені, є учасником бойових дій,які суд приймає до уваги.

В матеріалах справи відсутні докази, що позивач перевищив встановлене обмеженя швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); безсторонньо(неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що під час складання протоколу та постанови, інспектор взводу №3 роти ДПС ВДАІ м.Запоріжжя старший сержант міліції ОСОБА_2 не дотримався вимог ст.280 КУпАП, а саме при розгляді справи про адміністративне правопорушення не зясував: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи вина дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чим порушив право позивача.

Згідно ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, що інспектором при винесенні штрафу не було враховано.

На думку суду, стягнення, застосоване інспектором взводу №3 роти ДПС ВДАІ м.Запоріжжя старшим сержантом міліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1не відповідає ступеню вини позивача. При їх винесенні посадовою особою ДАІ не враховано характер та ступінь провини, обставини, що помякшують його вину, а саме той факт, що позивач притягається до адміністративної відповідальності вперше, своїми діями аварійну ситуацію на дорозі не створив та іншим учасникам дорожнього руху не завадив.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім цього, ч. 3 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 коментованого кодексу, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено, що в даному випадку виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, так як відповідачем документів та матеріалів, які можуть бути використані як докази у справі, не надано.

На пропозицію суду, яку було викладено в ухвалі від 19.05.2010 року, надати докази на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, не було надано відповідних доказів, тому суд вирішує справу на основі наявних доказів відповідно до вимог ч.6 ст.71 КАС України.

Задовольняючи позов, суд враховує, що до протоколу про адміністративне правопорушення від 11.05.2010 року не додані пояснення свідків правопорушення, фото-відео фіксація не застосовувались.

Крім того при складанні постанови було порушено право позивача на її оскарження, тобто складання до постанови додатково і протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.256 КУпАП, із зазначення часу, точного місця вчинення правопорушення та вручення його копії правопорушнику. Оскільки справу було розглянуто на місці, було порушено право ОСОБА_1, передбачене ст.268 КУпАП, а саме: під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого спеціаліста в галузі права.

У звязку з викладеним вище, суд приходить до висновку, що постанова про накладання адміністративного стягнення підлягає скасуванню, у звязку з тим, що факти, викладені у зазначених протоколі та постанові не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, і під час розгляду справи були порушені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Підстав для відмови у задоволенні позову у суду не має.

Відповідно до ч. 5 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9-11, 70-71, 86-88, 158-163 КАС України, 288, 293 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №3 роти ДПС ВДАІ м.Запоріжжя старшого сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягненнязадовольнити.

Скасувати постанову інспектора взводу №3 роти ДПС ВДАІ м.Запоріжжя старшого сержанта міліції ОСОБА_2 серії АР № 305832 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту постановлення.

Суддя І.Й. Наумова