Справа № 810/88/18
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

05 січня 2018 року № 810/88/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Іванківскьої селищної ради Іванківського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області від 06.07.2017 №VII-27-929 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства».

У якості підстави позову позивач зазначає, що оспорюване рішення є протиправним, позаяк відповідач відмовив у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з підстав, що не передбачені вимогами чинного законодавства.

Одночасно з позовною заявою позивачем було заявлене клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом встановлення заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб'єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, до набрання законної сили рішенням суду вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1.

На обґрунтування клопотання позивач зазначив, що отримав дозвіл на розробку проекту з землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1. Разом з цим, оспорюваним рішенням від 06.07.2017 №VII-27-929 відповідач відмовився затверджувати проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1.

При цьому позивач зазначає, що рішенням відповідача від 02.03.2017 № VII-23-758 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 було надано також ОСОБА_2

Позивач вважає, що до набрання рішенням суду законної сили у даній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 за ОСОБА_2

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150-158 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Тобто підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При розгляді та вирішенні такого клопотання суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб в тому числі й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Отже у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

Проаналізувавши зміст заявленого клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що позивач не надав доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, не обґрунтував причин неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не зазначив у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому.

Зокрема, суд бере до уваги, що надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не дає підстав для проведення державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Так, виходячи з положень статті 118 Земельного кодексу України, рішення про надання земельної ділянки у власність відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування приймає одночасно з прийняттям рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Водночас будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення ОСОБА_2 дій, направлених на отримання землевпорядної документації щодо спірної земельної ділянки або надання такої документації на затвердження відповідачеві у порядку, передбаченому статтею 118 Земельного кодексу України, позивач не надав.

За таких обставин суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись статтями 150, 151, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Копію ухвали видати (надіслати) заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панченко Н.Д.