Справа № 544/763/17
Суддя: Нагорна Н. В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 544/763/17
Номер рядка звіту 39
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Ралець О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пухівської сільської ради про скасування рішення Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 05 липня 2017 року №672-ХVІ-VII та про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що 29 травня 2017 року вона звернулася до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області із клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації для відведення у приватну власність земельної ділянки для садівництва площею 0,12 га по вул. Набережна у с. Пухівка Броварського району Київської області. 05 липня 2017 року рішенням XVІ сесії VII скликання № 672-XVІ-VII їй було відмовлено у наданні земельної ділянки у зв'язку тим, що вказана на картографічному матеріалі земельна ділянка згідно ОСОБА_2 плану села зарезервована для громадського центру. Вказане рішення від 05 липня 2017 року вважає протиправним, просить скасувати його та зобовязати Пухівську сільську раду Броварського району Київської області надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва у власність.

Представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути в його відсутність, про що надав суду відповідну заяву.

Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, письмових заперечень на адміністративний позов до суду не направив.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

29 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,120 га, що розташована по вул. Набережна у с. Пухівка Броварського району Київської області. Вказує, що раніше земельної ділянки за вищезазначеним цільовим призначенням у власність не отримувала (а.с.8). До клопотання було додано копії паспорту та РНОКПП (а.с.10), схему бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с.9).

05 липня 2017 року рішенням XVІ сесії VII скликання Пухівської сільської ради Броварського району Київської області позивачу було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200га для ведення садівництва в селі Пухівка вул..Набережна у звязку з тим, що вказана на картографічному матеріалі земельна ділянка згідно ОСОБА_2 плану села зарезервована для громадського центру (а.с.12-13).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до приписів ст. 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Згідно п. «в» ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регламентує ст. 118 ЗК України, відповідно до якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, законом імперативно визначено підстави для відмови громадянину у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та рішення про відмову у наданні такого дозволу не ставиться в залежність від попередньої зарезервованості земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач у судове засідання не зявився, будь-яких доказів правомірності свого рішення суду не надав, хоча саме на нього покладений обовязок доказування правомірності своїх дій та прийнятого ним рішення.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; у урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Системний аналіз даної норми свідчить про те, що усі рішення суб'єкта владних повноважень повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Даючи правову оцінку правовому акту індивідуальної дії у формі рішення Пухівської сільської ради від 05.07.2017 №672-ХУІ-УІІ в контексті ч.3 ст.2 КАС України суд зазначає, що прийнято воно з порушенням вимог ст.118, 122 ЗК України, оскільки вказаними нормами не передбачено такої відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка вказана в оспорюваному рішенні. При цьому суд зазначає, що вказане рішення про відмову не є мотивованим, як того вимагають приписи ст.122 ЗК України. Крім того наявність рішення Пухівської сільської ради від 01.12.2016 №384-Х-УІІ, яким Пухівській сільській раді надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність територіальній громаді площею 25,0000га для громадського центру в с.Пухівка вул..Набережна не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Ухвалою судді від 06.10.2017 витребувано у відповідача ОСОБА_2 план села Пухівка. Проте, вказана ухвала суду не виконана та суду не надано ОСОБА_2 план села.

Виходячи з положень ч.2 ст.71 КАС України саме на відповідача покладений обовязок доказати правомірність свого рішення від 05.07.2017 №672-ХУІ-УІІ. Однак відповідачем не доведено законність та обґрунтованість прийнятого 05.07.2017 рішення №672-ХУІ-УІІ.

З огляду на це суд вважає доведеним, що право позивачки на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва було порушено, і порушено саме відповідачем шляхом прийняття з порушенням закону правового акту індивідуальної дії у формі рішення від 05.07.2017 №672-ХУІ-УІІ.

За таких обставин вказане рішення від 05.07.2017 №672-ХУІ-УІІє протиправним, тому підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою суд зазначає наступне.

Вирішення питань щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а відтак суд не повноважний перебирати функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013р. №21-87а13, а згідно з статтею 244-2 КАС України суд зобов'язаний привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у частині зобов'язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29.05.2017 та прийняти рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою з огляду на наступне.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки є клопотання позивача від 29.05.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а тому відповідач зобов'язаний знову розглянути дане клопотання.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що належним захистом порушеного права позивача є зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 29.05.2017, оскільки саме по собі судове рішення про визнання відмови у наданні дозволу протиправною не відновлює порушеного права позивача на прийняття останнім вмотивованого рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 2, 5-14, 70-72, 159-163, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Пухівської сільської ради про скасування рішення Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 05 липня 2017 року № 672-XVІ-VII та про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 05 липня 2017 року № 672-XVІ-VII «Про відмову у наданні земельної ділянки ОСОБА_1І.».

Зобов'язати Пухівську сільську раду Броварського району Київської області винести на засідання чергової сесії Пухівської сільської ради Броварського району Київської області та повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 29 травня 2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва площею 0,120 га в адміністративних межах села Пухівка Броварського району Київської області.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Н. В. Нагорна