Справа № 804/4997/17
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2017 рокусправа № 804/4997/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Бишевської Н.А.

судді: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2 (дов.від 27.09.2017 року)

відповідача: - Коваленко І.М. (дов.від 20.01.2017 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 р. у справі № 804/4997/17

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області

про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

"04" серпня 2017 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в якому просив

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №349 о/с від 07.07.2017 року про звільнення з посади начальника Енергодарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_4;

- поновити позивача на посаді начальника Енергодарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області у званні майора поліції з 07.07.2017 року;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за період вимушеного прогулу з 07.07.2017 року по день фактичного поновлення на посаді.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю звільнення позивача, оскільки будь-якого рапорту про звільнення за власним бажанням останній не надавав, і по теперешній час перебуває на лікарняному, а отже звільнення за власним бажанням за таких обставин є безпідставним та протиправним.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 р. у справі № 804/4997/17 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Судом встановлено, що позивача призначено на посаду начальника Енергодарського відділу поліції. У зв'язку з поданням рапорту про звільнення за власним бажанням,спірним наказом ОСОБА_4 звільнено з займаної посади. Позивач заперечуючи наявність подібного рапорту звернувся до суду. Судом встановлено про наявність службового розслідування по факту втрати оригіналу рапорту позивача. Проте допитані судом свідки дали пояснення щодо фактичної наявності такого рапорту. На підставі чого суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог адміністративного позову. Крім того, судом зазначено,що позивачем не надано жодних доказів дійсного перебування на лікарняному.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 р. у справі № 804/4997/17, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що рапорт, який є єдиною підставою для звільнення за власним бажанням відсутній.

Представниками сторін надано ґрунтовні пояснення щодо обставин по справі та підтримано позиції викладені в апеляційній скарзі та запереченнях до неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, 8 червня 2017 року майора поліції ОСОБА_4 призначено на посаду начальника Енергодарського відділу поліції, увільнивши його з посади начальника Дніпрорудненського відділення поліції Василівського відділу поліції, у порядку просування по службі згідно наказу №289 о/с.

ОСОБА_4 з 21.06.2017 року не виходив на службу у зв'язку із його хворобою, що підтверджено позивачем довідкою ВКК №124 від 07.07.2017 року.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №349 о/с від 07.07.2017 року ОСОБА_4 звільнено з посади, яку він обіймав, згідно пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) на підставі рапорту від 26.06.2017 року, подання заступника начальника ГУНП від 07.07.2017 року.

Листом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 07.07.2017 року №2731/3/01/8-17 ОСОБА_4 повідомлено про задоволення поданого рапорту та запропоновано прибути до управління кадрового забезпечення ГУНП в Запорізькій області для отримання трудової книжки, військового квитка та розрахунку.

Згідно пояснень позивача, він рапорт від 26.06.2017 року про звільнення за власним бажанням не писав, має намір продовжувати службу. Крім того, під час винесення спірного наказу про звільнення, ОСОБА_4 перебував на лікарняному.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо правомірності винесення спірного наказу про звільнення позивача за власним бажанням з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 7 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема за власним бажанням.

Відповідно до підпункту "ж" пункту 64 Положення №114 яке регулює порядок проходження служби працівниками Національної поліції особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Згідно з пунктом 68 Положення №114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Відповідно до підпункту «ж» пункту 63 Положення особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Згідно з пунктом 68 Положення особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Така позиція законодавця, на відміну від загального правила про обов'язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні, обумовлена особливим правовим положенням працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов'язків по забезпеченню безпеки громадян та громадського порядку, здійснення оперативно-розшукових заходів тощо.

Проте у межах передбаченого пунктом 68 Положення строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору вправі домовитися про звільнення у більш короткий строк.

Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення у рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник міліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Таким чином, видача уповноваженим органом наказу про звільнення працівника міліції зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку, якщо таке прохання міститься у рапорті про звільнення, є правомірною.

З наведеного вбачається, що підставою для звільнення особи до спливу трьох місяців з дня подання рапорту є зазначення працівником в рапорті поважних причин для скорішого звільнення та дату бажаного звільнення в поданому рапорті.

В свою чергу, єдиною підставою для звільнення особи «за власним бажанням» є безпосереднє бажання даної особи припинити трудові відносин з роботодавцем, яке має свій прояв у написанні та поданні відповідної заяви або рапорту. Доводи працівника щодо небажання припиняти службу, а також відсутність рапорту свідчать про відсутність єдиної підстави для звільнення особи за власним бажанням, а саме: бажання працівника.

Під час апеляційного перегляду справи, відповідачем не надано жодного доказу наявності рапорту ОСОБА_4 про звільнення за власним бажанням. Матеріали службового розслідування щодо втрати рапорту, колегія суддів не приймає як належний доказ, оскільки дані документи можуть лише пояснити відсутність рапорту в особовій справі ОСОБА_4, проте не можуть підтвердити факт існування даного документу взагалі.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про протиправність прийняття наказу начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №349 о/с від 07.07.2017 року про звільнення з посади начальника Енергодарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_4 та необхідність поновлення позивача на займаній посаді.

Щодо вимог про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 2, 3 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Із змісту наказу №349 о/с від 07.07.2017 вбачається, що ОСОБА_4 підлягав звільненню з 07.07.2017 року.

Отже, 06.07.2017 року є останнім днем служби позивача, а тому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з 07 липня 2017 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні спору допустив помилкове тлумачення норм матеріального права, постанову суду першої інстанції у даній справі необхідно скасувати з прийняттям нового рішення - про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 р. у справі № 804/4997/17 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 р. у справі № 804/4997/17 - скасувати та прийняти нову про задоволення позовних вимог ОСОБА_4.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №349 о/с від 07.07.2017 року про звільнення з посади начальника Енергодарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_4.

Поновити ОСОБА_4 на посаді начальника Енергодарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області у званні майора поліції з 07.07.2017 року;

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_4 середній заробіток за період вимушеного прогулу з 07.07.2017 року по день фактичного поновлення на посаді.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко