Справа № 492/1888/17
Суддя: Крутова О. М.
Дата ухвалення: 2017-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 492/1888/17
Провадження №2а/492/30/17
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі головуючого судді Крутової О. М., при секретарі судового засідання Распутіної М. С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 адміністративну справу за позовом Арцизького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 (громадянина Азербайджану) про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, -

встановив:

28.12.2017 р. Арцизький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі за текстом - позивач) звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з даним позовом, мотивуючи його тим, що 06.11.2017 р. співробітниками Арцизького відділу поліції ГУНП України в Одеській області в місті Арцизі Одеської області по вулиці Соборна неподалік від ППК «Центральний ринок» Арцизького РСС, виявлений громадянин Азербайджану - ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Азербайджану), який порушив правила перебування іноземців в Україні.

В Україну прибув в 2015 році з метою погостювати. Кордон України перетинав через КПП «Аеропорт Київ». Паспорт для виїзду за кордон відсутній у зв'язку з втратою. Вказана інформація зазначена зі слів громадянина ОСОБА_1.

У громадянина ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) при собі була копія паспорта громадянина Азербайджану виданого від 23.04.2008 р.

Під час бесіди встановлено, що власного житла в Україні громадянин ОСОБА_1 не має, по приїзду в Україну він проживав в місті Одесі. З грудня 2016 року по запрошенню свого двоюрідного брата, громадянина Азербайджану ОСОБА_3 (посвідка па постійне проживання в Україні НОМЕР_2 від 27.02.2009 р., видана ВГІРФО ГУМВСУ в Одеській області) прибув у м. Арциз Одеської області погостювати. Вчасно не виїхав з України за відсутністю коштів для придбання квитка до Азербайджану.

Громадянин Азербайджану ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1)проживає в Україні без реєстрації та документів на право проживання в Україні. Не виїхав з України після закінчення терміну перебування в Україні, таким чином порушив ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р.№3773-VI (далі за текстом - Закон №3773), рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення. Порядок провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення визначається Кабінетом Міністрів України.

Проте, громадянин Азербайджану ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1) з відповідною заявою, а також з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до ГУ ДМС України в Одеській області не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає.

21.03.2017 р. за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом - КУпАП), що виразилося в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, до громадянина Азербайджану ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1)складено протокол про адміністративне правопорушення.Постановою від 21.03.2017 р. накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 (п'ятсот десять) гривень 00 копійок. Як наслідок, 21.03.2017 р. прийнято рішення №2 про примусове повернення в країну походження та зобов'язано ОСОБА_1 покинути територію України у термін до 20.04.2017 р.

Проте, громадянин Азербайджану ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1), у визначений термін з території України не виїхав, від виконання Рішення №2 про примусове повернення в країну походження від 21.03.2017 р. ухилився.

06.12.2017 р. за порушення ч. 1 ст. 203 КУпАП, що виразилося в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні та ухилення від виїзду в країну походження, до ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) вдруге складено протокол про адміністративне правопорушення. Постановою від 06.12.2017 р. накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Законного джерела існування, власності та постійного місця проживання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) не має. Позивач просив винести постанову про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з подальшим примусовим видворенням з України громадянина Азербайджану - ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1 від 23.04.2008 р.).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов підтримав, пояснив що не вспів оформити належним чином необхідні документи, так як не оформив шлюбні відносини, плани на життя змінилися. Розуміє, що порушив термін перебування в Україні і його чекає відтворення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону№3773визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 3ст. 9 Закону№3773строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч. 1 ст. 26 Закону№3773іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення, на підставі ч. 5 ст. 26Закону№3773.

Згідно із частиною 1 статті 30 Закону №3773 Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки Україниможуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземці та особи без громадянства перебувають у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, протягом строку, необхідного для виконання рішення суду про примусове видворення, але не більш як дванадцять місяців.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто, обов'язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Адміністративний суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення.

Зазначене узгоджується також з позицією, викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009р. №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні».

Крім того, аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.12.2016р. у справі №359/7066/16-а.

Відповідно до ст. 288 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Між тим, частина 1 статті 289 КАС України визначає, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з п. 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 р. №353/271/15, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі за текстом - ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1110 (далі за текстом - Типове положення) пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства у разі, коли вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони ухилятимуться від виконання такого рішення, або прийнято адміністративним судом постанову про їх примусове видворення за межі України, або вони прибули на територію України відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, або не мають законних підстав для перебування на території України і підлягають примусовому видворенню за її межі.

Згідно з п. 5 Типового положення іноземці та особи без громадянства утримуються у пункті тимчасового перебування протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду про їх примусове видворення за межі України, але не більш як 12 місяців.

Позов про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

У підпункті «f» п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у справі «Ливада проти України» (рішення від 26.06.2014 р.) зазначив, що проголошуючи право на свободу, у статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25.06.1996 р.) та у справі «Дугуз проти Греції»(рішення від 06.03.2001 р.) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Враховуючи те, що відповідач відповідно до ст. 4 Закону№3773, грубо та свідомо порушив законодавство України, останній не підпадає під захист статті 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», статті 31 Закону№3773, тому суд має всі підстави вважати, що відповідач ухилявся від виїзду за межі території України.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що громадянин Азербайджану - ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1 від 23.04.2008 р.) грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, ухиляється від виїзду із України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішень про його примусове повернення, що є підставою для прийняття судом рішення про затримання відповідача та примусове видворення за межі України.

Враховуючи, що позовні вимоги є обґрунтовані,суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

В силу приписів п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, звернути до негайного виконання рішення в частині примусового видворення.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 6, 7, 9, 72-77, 241-246, 288, 289, 371 КАС України, суд -

постановив:

Позов Арцизького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 (громадянина Азербайджану) про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити.

Затримати громадянина Азербайджану - ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1 від 23.04.2008 р.) з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, на строк, необхідний для забезпечення примусового видворення за межі України, але не більше як на шість місяців.

Видворити за межі України, громадянина Азербайджану ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1 від 23.04.2008 р.)

Звернути до негайного виконання постанову в частині примусового видворення.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного адміністративного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом 10 (десяти) днів з дня її проголошення.

Суддя О. М. Крутова