Справа № 753/11983/13-а
Суддя: Леонтюк Л. К.
Дата ухвалення: 2013-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
провадження № 2-а/753/488/13
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2013 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ГОНДЮК Р.П.

сторін:

представників позивачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

адміністративну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до РЕЄСТРАЦІЙНОЇ СЛУЖБИ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ в м. КИЄВІ про визнання рішення № 3729472 від 08 липня 2013 року незаконним та зобов"язання вчинити дії з перенесення даних з Реєстру прав власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності на квартиру та зареєструвати скасування права власності на неї на підставі рішення суду, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві, в якому просять визнати рішення про відмову у скасуванні № 3729472 від 08.07.2013 року Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві незаконними та зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції в м. Києві перенести дані з Реєстру прав власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що їх представник ОСОБА_3 17.06.2013 року звернулася до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві з заявою про скасування державної реєстрації речового права на нерухоме майно, а саме: скасування реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1. Представник позивачів отримав рішення за № 3729472 від 08.07.2013 року про відмову у скасуванні реєстрації на даний об'єкт нерухомості, мотивовані тим, що у Державному реєстрі речових прав відсутні відомості про державну реєстрацію прав власності на зазначений об'єкт.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 за довіреністю від 12.07.2011 року ОСОБА_2 підтримав позовну заяву, просив задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 за довіреністю від 19.10.2011 року ОСОБА_3 підтримала позовну заяву, просила суд задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не направив свого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення представників позивачів, дослідивши обставини справи та перевіривши їх матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.07.2012 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва скасовано розпорядження та визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло № 9188 від 28.03.2005 року (а.с. 3-4).

17.06.2013 року представник позивача ОСОБА_3 звернулася до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві з заявою про скасування державної реєстрації права власності на квариру № 123 по проспекту М.Бажана, 30 в м. Києві, з відповідним пакетом документів, на що отримала рішення №3729472 про відмову у скасуванні.

В рішенні про відмову у скасуванні від 08.07.2013 року № 3729472 зазначено, що відмовлено у скасуванні реєстрації на даний об"єкт нерухомості, у зв"язку з тим, що у Державному реєстрі речових прав відсутн67і відомості про державну реєстрацію прав власності на зазаначений об"єкт (а.с. 5).

Судом встановлено, що адміністратором Реєстру прав є державне підприємство "Інформаційний центр", що здійснює заходи зі створення та супроводження програмного забезпечення Реєстру прав.

Відповідно до п.1 Наказу № 7/5 від 07.02.2002 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445 "Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно" встановлено, що до 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться реєстраторами БТІ, створеними до набрання чинності Законом України від 11.02.2010 року № 1878-УІ "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та підключення до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Тобто, відповідно до вищевказаного Наказу та Тимчасового Положення усі функції державного реєстратора виконувались реєстраторами БТІ, як спеціальними суб'єктами на яких тимчасово було покладено функції державного реєстратора відповідно до Закону.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 01 січня 2013 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01 січня 2013 року почала здійснюватись реєстраційними службами територіальних органів Міністерства юстиції України.

Крім того, з 01 січня 2013 року набрав чинності Наказ Міністерства юстиції України за № 1844/5 від 14.12.2012 року "Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень нерухомого майна".

Згідно з ч. 2 п. 4 цього Наказу, державним підприємством "Інформаційний центр" було забезпечено вільний доступ державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам як спеціальним суб'єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, до даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень нерухомого майна. Частиною 4 п. 4 вище зазначеного Наказу було припинено доступ реєстраторів БТІ до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Отже, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Наказу Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14.12.2012 року, в редакції, яка вступила в законну силу з 01.01.2013 року, повноваження реєстраторів БТІ, як спеціальних суб'єктів на яких було покладено функції державного реєстратора були припинені, правонаступником стали органи Реєстраційної служби Міністерства юстиції України.

Відповідно до положень "Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли наявні у Реєстрі записи є чинними та ідентифікують об'єкт нерухомого майна або суб'єкта речових прав. Державний реєстратор переносить до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на об'єкт нерухомого майна, відомості записів, наявних у Реєстрах, у частині, що стосується такого об'єкта.

Суд вважає, що відмова відповідача виконати свої прямі обов'язки, які покладені на нього згідно із Законом, а саме перенести відомості та внести записи про скасування державної реєстрації права власності на квартиру з посиланням на те, що відомості про таке майно відсутні в Держреєстрі, є протиправною, оскільки ці положення можуть бути застосовані лише в тому випадку, якщо органом державної реєстрації прав, тобто державним реєстратором (або його попередником, реєстратором БТІ ) взагалі не проводилась державна реєстрація прав на відповідні об'єкти нерухомого майна

Однак, з досліджених судом доказів ( рішення суду та рішень відповідача про відмову у скасуванні державної реєстрації) вбачається, що право власності на квартиру зареєстровано належним чином, що підтверджується копією інформаційної довідки КВ-2013 № 11229 від 14.05.2013 року (а.с. 6).

Отже, станом на час звернення представника позивача до державного реєстратора були чинними записи у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що дає законні підстави здійснити відповідне перенесення відомостей до Державного реєстру речових прав з метою подальшої реєстрації припинення речового права.

Тому, суд приходить до висновку, що на цей час відсутній будь-який інший законний механізм вирішення спірного питання, окрім як шляхом перенесення відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно до Державного реєстру речових прав з подальшим внесенням записів про скасування державної реєстрації за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з вимогами статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки правомірність прийнятих відповідачем рішень ним не доведена, слід задовольнити позов.

Керуючись ст. ст. . 2, 6, 9, 69-71, 86, 100, 158-163, 160-164 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до РЕЄСТРАЦІЙНОЇ СЛУЖБИ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ в м. КИЄВІ про визнання рішення № 3729472 від 08 липня 2013 року незаконним та зобов"язання вчинити дії з перенесення даних з Реєстру прав власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності на квартиру та зареєструвати скасування права власності на неї на підставі рішення суду задовольнити.

Визнати таким, що не відповідає вимогам закону рішення реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві № 3729472 від 08 липня 2013 року про відмову у реєстрації припинення ( скасування) права власності на квартиру АДРЕСА_2.

Зобов"язати реєстраційну службу Головного управління юстиції в м. Києві перенести до Державного реєстру речових прав відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2.

Постанова може бути оскаржена до Адміністративного Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення . Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст. 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 30 вересня 2013 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК