Справа № 2-а-3172/10
Суддя: Скотар А. Ю.
Дата ухвалення: 2010-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3172/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2010 року Суддя Московського районного суду м. Харкова Скотар А.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус Дитина війни та відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Але з 2006 року відповідач таку допомогу позивачу не виплачував, виплачував тільки в 2008 році не в повному обсязі. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційними положення Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік, яким зупинено дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Позивач вважає дії відповідача протиправними та просить суд відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав та зобовязати відповідача нарахувати на його користь недоплачену йому як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу з 2006 року.

Сторони до суду не зявились, просили розглядати справу за їх відсутністю, про що надали заяви.

Відповідач до суду не зявився, надав заперечення на позов та просив слухати справу за його відсутності.

У звязку із зазначеним, відповідно до вимог ч. 10 ст. 3 та ч. 3 ст. 122 КАС України, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного: позивач має статус «Дитина війни», що підтверджується копію посвідчення та не заперечується відповідачем.

Враховуючи статус позивача, він відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(далі Закон) має право на отримання державної соціальної допомоги, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 7 Закону передбачається, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 дію ст. 6 Закону на 2006 рік зупинено.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006, який набрав чинності 15.03.2006, до ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені статтею 6 відповідного закону у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з комітетом Верховної ради України (ВРУ) з питань бюджету. Проте в 2006 році пільги, встановлені ст. 6 Закону запроваджені не були.

Закони України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року. Таким чином у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону, оскільки до 15.03.2006 дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені.

Крім того, надаючи перевагу Законам України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 суд виходить с того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади Верховної ради України. Конституція не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмету правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Зазначене положення міститься в п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України (далі КСУ) від 03.10.1997 № 4-зп.

Виходячи з наведеного суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, які стосуються нарахування недоплаченої державної допомоги до пенсії за 2006 рік.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу донарахування до пенсії за 2007 рік суд вважає їх частково підлягаючими задоволенню.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинено.

Рішенням КСУ від 09.07.2007 за № 6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік». Рішення КСУ є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КСУ рішення про їх неконституційність, тобто відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 09.07.2007, однак відповідних доплат до пенсії в 2007 році на користь позивача не робив.

За Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік» прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність становить: з 1-го квітня 406,00 грн., з 1-го жовтня 411,00 грн.

Таким чином, за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 позивач недоотримав підвищення до пенсії в розмірі 703,86 грн., а саме:

-за липень 2007 року 90,36 грн. (30% від 406,00 грн. становить 121,8 грн., вказана сума повинна була виплачена позивачеві за 31 день липня 2007 року. За 23 дні сума до виплати становить 90,36 грн.).

-за серпень-вересень 2007 року 243,6 грн. (121,8 грн. х 2 місяці).

-за жовтень-грудень 2007 року 369,9 грн. (30% від 411 грн. становить 123,3 грн. х 3 місяці).

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу доплати до пенсії за 2008 рік, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22.05.2008р. положення ст. 67 розділу 1 пунктів 2-4,6-8.10-18. пунктів 7,19,20-22,24-34, пунктів 1-6,8-12,35,36-100 розділу 2 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу доплати до пенсії за 2009 рік, суд вважає такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Законом України Про державний бюджет на 2009 рік дію ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни не зупинено. Відповідно до ч.2 ст. 54 ЗУ Про Державний бюджет на 2009 рік розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом, та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Відповідним Законом, який встановлює доплату до пенсії дітям війни, є Закон України Про соціальний захист дітей війни. Таким чином, відповідач у 2009 році повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни та провести перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та провести відповідні виплати за 2009 рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України, відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни» з 22 травня 2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішень щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007р» та п.41 ЗУ «Про державний бюджет України на 2008р», ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Отже, відповідач 22 травня 2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 ст. 71 ЗУ Про державний бюджет України ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч.3 та 4 ст.8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч. 3 ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Крім того, безпідставним є посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Суд також вважає, що не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» покладено на відповідача за місцем проживання позивача.

Суд також відхиляє заяви відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду із позовом, через наступне.

Згідно довідки яка була надана відповідачем, у 2008р. з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р. позивачу виплачувалося підвищення до пенсії у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, а саме 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: з січня по березень включно 2008р. проводилася виплата у сумі 47 грн. за кожний місяць, з квітня по червень включно 2008р. проводилася виплата у сумі 48,10 грн. за кожний місяць, з липня по вересень включно 2008р. проводилася виплата у сумі 48,20 грн. за кожний місяць, з жовтня по грудень включно 2008р. проводилася виплата у сумі 49,80 грн. за кожний місяць, а всього 579,30грн.; за 2009р. з січня по грудень включно проводилася виплата у сумі 49, 80 гривень за кожний місяць, а всього 597, 60 гривень.

В звязку з чим суд зобовязує відповідача здійснити перерахунок до пенсії та провести відповідні виплати позивачу за 2007р. з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., за 2008 рік з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р.; за повний 2009 рік, та з 01.01.2010р. по 24.06.2010р., з відрахуванням суми, яка була нарахована та виплачена позивачу у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

У задоволенні позову в частині відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на оплату послуг з правової допомоги у розмірі 300грн. суд відмовляє з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 87, ч.1 ст.90 КАС України, до витрат, повязаних з розглядом справи належить витрати на правову допомогу, повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором. В матеріалах справи відсутні документи, які свідчать про те, що філія ТОВ «Надія», якому позивач сплатив 300грн. за консультаційно правові послуги є фахівцем в галузі права за законом має право на надання такої допомоги.

В частині стягнення надбавки до пенсії з урахуванням індексації повинно суд відмовляє, оскільки індексація нараховується відповідно до норм ЦК України у разі порушення зобовязань по борговим, кредитним та іншим зобовязанням. Нарахування індексації на невиплачені державні кошти не передбачено діючим законодавством.

У задоволенні позову в частині зобовязання відповідача продовжувати виплату пенсії відповідно до положень ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни суд відмовляє, оскільки у суду відсутні підстави та докази того, що права та інтереси позивача будуть порушені в майбутньому.

Суд не вважає строк для звернення до суду позивачкою пропущеним, так як відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» строки давності на данні правовідносини не розповсюджуються.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 94, 122, 157, 162, 163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в 2007-2010 році підвищення до пенсії, передбаченого Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування та провести відповідні виплати з позивачу з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., за 2008 рік з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р.; за 2009 рік з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. та з 01.01.2010р. по 24.06.2010р., за відрахуванням суми, яка була нарахована та виплачена позивачу у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 (одна) гривня 70 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в десятиденний строк з дня ухвалення постанови та поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з одночасною подачею її копії до суду апеляційної інстанції, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження чи апеляційної скарги.

Суддя А.Ю. Скотар