Справа № 812/1243/16
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1243/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шембелян В.С.,

за участі секретаря судового засідання Олійник О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання звернулось до Луганського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, в якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог ( т.5 а.с.2) просить суд:

- визнати протиправними дії Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Артемівської міжрайонної виконавчої дирекції стосовно відмови у прийнятті заяв-розрахунків за період з липня 2015 року по січень 2017 року та відмови у здійсненні фінансування Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об'єднання по виплаті матеріального забезпечення з тимчасової втрати працездатності застрахованим особам-співробітникам Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об'єднання за період з липня 2015 року по січень 2017 року.

- зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об'єднання заяви-розрахунки за період з липня 2015 року по січень 2017 року та здійснити відповідне фінансування Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об'єднання для надання матеріального забезпечення з тимчасової втрати працездатності застрахованим особам-співробітникам Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об'єднання по заявам-розрахункам, за період з липня 2015 року по січень 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем для виплати допомоги у звязку з тимчасовою непрацездатністю постраждалим направлялись заяви-розрахунки з комплектом необхідних документів. Відповідачем товариству у відповідь надані листи, у яких зазначено, що в умовах дії постанови КМУ від 07.11.2014 № 595 відсутні підстави для розгляду документів і проведення відшкодування витрат за допомогою по тимчасовій непрацездатності, пов'язаній з нещасними випадками на виробництві, тому що підприємство позивача не змінювало юридичну адресу і не пройшло перереєстрацію на території, яка знаходиться під контролем України. Але жодним чинним законодавством чи нормативно-правовим актом України не встановлено обов'язку юридичних осіб, місцезнаходження яких є територія проведення антитерористичної операції, провести реєстраційні дії щодо зміни їх місцезнаходження й перереєстрації на території України.

Більш того, судами України вже визнані протиправними дії Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Артемівської міжрайонної виконавчої дирекції та Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності по відмові страхувальнику - ТОВ «Луганське енергетичне обїеднання» в фінансуванні заяв-розрахунків на виплату матеріального забезпечення співробітникам Товариства за період з 01.10.2014 по 01.07.2015 з причин не проведення ТОВ «ЛЕО» зміни місцезнаходження (справа № 812/52/16).

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону №2464, застраховані особи-співробітники Товариства своєчасно та в повному обсязі в період з 01.07.2015р. по 31.12.2015р. здійснювали сплату єдиних соціальних внесків у розмірі 2 відсотки суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, а ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» є страхувальником - роботодавцем, який відповідно до ст. 8 Закону № 2464-УІ своєчасно та в повному обсязі здійснював сплату єдиних соціальних внесків, пов'язаних з загальнообов'язковим соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності в період з 01.07.2015р. по 31.12.2015р. у розмірі 33,2 відсотка, а також в період з 01.01.2016 р. по 31.08.2016 р. у розмірі 22 %, про що свідчать надані до матеріалів справи платіжні доручення про сплату цих внесків. Загальний розмір внесків за цей період склав 31 586 047,84 грн. Отже, внаслідок протиправних дій відповідача велика кількість застрахованих осіб - працівників ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання», незважаючи на виконання зі свого боку та з боку Товариства всіх вимог чинного законодавства, не тримали необхідного, передбаченого Законом, матеріального забезпечення.

Таким чином, відповідач, отримавши від ТОВ «ЛЕО» заяви-розрахунки за період з липня 2015 року по січень 2017 року на суму 461349,57 грн., мав їх опрацювати та здійснити фінансування ТОВ «ЛЕО» протягом 10 днів з дня отримання цих заяв- розрахунків, тому що зазначені заяви-розрахунки не містять порушень, визначених у п. 7 Порядку № 26.

Представник позивача наполягав на задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у ньому та письмових поясненнях, наданих суду в ході розгляду справи.

Представник відповідача заперечував проти позову у звязку з тим, що проведення розрахунків можливе лише за умови повернення території міста, у якому зареєстровано страховика, під контроль української влади чи після переміщення та перереєстрації страхувальника, на контрольовану українською владою територію. Враховуючи, що позивач зареєстрований на непідконтрольній території, підстави для виплати допомоги по безробіттю відсутні, посилаючись в тому числі на вимоги Постанови КМУ від 01.10.2014 №531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообовязкове державне соціальне страхування», а також Постанови Правління Фонду соціального страхування від 24.01.2017 №8, якою затверджено «Порядок надання матеріального забезпечення деяким категоріям застрахованих осіб» (т.1 а.с.91-92, т.5 а.с.47-49).

Дослідивши матеріали справи суд встановив такі обставини справи.

ТОВ ЛЕО, ідентифікаційний код юридичної особи 31443937, зареєстровано як юридичну особу, про що 05.08.2004 за номером 0000206 включено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням юридичної особи ТОВ ЛЕО є: 91021, Луганська область, м. Луганськ, квартал Гайового, буд. 35А (том І а.с. 51-66).

Страхувальник ТОВ ЛЕО з 06.11.2014 знаходиться на обліку в Артемівській МВД ЛОВ ФССзТВП за реєстраційним номером 71.

Листом від 30.06.2016 вих. №01-34/2/972 Товариство направило ЛОВ ФССзТВП в особі Артемівської МВД заяви-розрахунки за період липень 2015 року - травень 2016 року на загальну суму 1 080 973,63 грн. з проханням прийняти та здійснкти фінансування матеріального забезпечення застрахованим особам співробітникам Товариства (т.1 а.с.9-31).

Листом від 18.07.2016 вих. №01-10-122 ЛОВ ФССзТВП в особі Артемівської МВД повернув зазначені заяви- розрахунки без виконання (т.1 а.с.32).

Листом від 31.08.2016 вих. №01-34/2/1275 Товариство ЛОВ ФССзТВП в особі Артемівської МВД направило нові заяви-розрахунки за період червень - серпень 2016 року на загальну суму 206 511,57 грн. з проханням прийняти та здійснити фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам (т.1 а.с.33-39).

Листом від 09.08.2016 вих. №01-10-158 ЛОВ ФССзТВП в особі Артемівської МВД також повернув без виконання ці заяви-розрахунки за період червень - серпень 2016 року (т.1 а.с.40). Свої зазначені письмові відмови обґрунтував:

- розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №1085-р, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до яких відноситься і м. Луганськ;

- п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 595 «Про затвердження тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» (далі - Порядок №595). Відповідно до якого у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади;

- п. 8 Порядку №595, згідно з яким особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Листом від 14.12.2016 вих. №01-34/2/2129 Товариство направило на адресу ЛОВ ФССзТВП в особі Артемівської МВД заяву-розрахунок за листопад 2016 року (вих. №01- 34/2/2130 від 14.12.2016) на суму 107 245,82 грн (т.3 а.с.420-422).

У відповідь, листом від 21.12.2016 вих. №01-10-232 ЛОВ ФССзТВП в особі Артемівської МВД повернуло зазначену заяву-розрахунок без виконання, обґрунтовуючи свою відмову нездійсненням ТОВ «ЛЕО» перереєстрації на підконтрольній Україні території (т.3 а.с.423).

Листом від 12.01.2017 вих. №01-34/2/16 Товариство направило на адресу ЛОВ ФССзТВП в особі Артемівської МВД заяву-розрахунок за грудень 2016 року (вих. №01-34/2/17 від 12.01.2017) на суму 114 443,49 грн (т.3 а.с.424-426).

У відповідь, листом від 24.01.2017 вих. №19/01-10 ЛОВ ФССзТВП в особі Артемівської МВД повернуло зазначену заяву-розрахунок без виконання, обґрунтовуючи свою відмову нездійсненням ТОВ «ЛЕО» перереєстрації на підконтрольній Україні території (т.3 а.с.427).

Листом від 08.02.2017 вих. №01-34/2/152 Товариство направило на адресу ЛОВ ФССзТВП в особі Артемівської МВД заяву-розрахунок за січень 2017 року (вих. №01-34/2/153 від 08.02.2017) на суму 93 165,10 грн (т.3 а.с.428-429).

У відповідь, листом від 21.02.2017 вих. №01-10-39 ЛОВ ФССзТВП в особі Артемівської МВД повернуло зазначену заяву-розрахунок без виконання, обґрунтовуючи свою відмову нездійсненням ТОВ «ЛЕО» перереєстрації на підконтрольній Україні території (т.3 а.с.430).

Ухвалою суду від 20.03.2017 суд зобовязував Луганське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності провести звірку достовірності відомостей, поданих Товариством з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання по заявам-розрахункам за період з липня 2015 року по січень 2017 року для отримання коштів Фонду у сумі 1951569,71 грн (т.3 а.с.436-437).

На вимогу суду проведено позапланову перевірку достовірності відомостей поданих страхувальником для отримання котшів Фонду, за результатами якої складено ОСОБА_2 від 24.05.2017 № 07-12-42 (т.4 а.с.18-24). У звязку з чим позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог (т.5 а.с.2-4).

В процесі розгляду даної справи працівники ТОВ «ЛЕО» забирали листки непрацездатності з метою самостійного звернення до Фонду, відповідно до Постанови Правління Фонду соціального страхування від 24.01.2017 №8, якою затверджено «Порядок надання матеріального забезпечення деяким категоріям застрахованих осіб», а тому сума вимог за заявами-розрахунками ТОВ «ЛЕО» в межах даної справи змінилась.

Так, спочатку ця сума становила 1 951 569,71 грн - 1 346 264, 58 грн (повернуті листки непрацездатності по заявам працівників) - 150 953,41 (листки непрацездатності які знаходяться на території ОРЛО) - 393,18 (завищення сум матеріального забезпечення по ОСОБА_3П.) - 310,05 (завищення сум матеріального забезпечення по ОСОБА_4О.) + 3703,33 (заниження суми матеріального забезпечення з тимчасової втрати працездатності: по ОСОБА_5 на суму 1 078,84 грн, по ОСОБА_6 на суму 1 192,00 грн, по ОСОБА_6 на суму 996,73 гри., по ОСОБА_7 на суму 435,76 грн.) + 4400,00 грн (виплати на поховання (по ОСОБА_8 на суму 2200,00 грн та ОСОБА_2 на суму 2200,00 грн), які Фонд не відобразив у ОСОБА_2 позапланової перевірки ) - 402,25 (невиправлені листки непрацездатності, порушення в яких визнаються позивачем) = 461 349,57 грн (т.5 а.с.5-31).

Таким чином, станом на 20.11.2017 загальна сума матеріального забезпечення по заявам розрахункам за період з липня 2015 року по січень 2017 року становить 461 349 грн 57 коп.

Суд неоднаразово надавав сторонам час для звірки реєстрів листків непрацездатності та перевірки суми розміру позовних вимог.

З додаткових пояснень позивача від 05.12.2017, 20.12.2017 (т.5 а.с.2-4, 50-51) та відповідача від 03.11.2017 (т.4 а.с.143-145, т.5) вбачається, що спірним є факт включення до загальної суми уточнених позовних вимог розрахунку за лікарняним листком №АГТ 350237 (продовжений) за період непрацездатності з 14.08.2015 по 18.08.2015 на імя ОСОБА_9 на суму 300,70 грн, стосовно якого відповідач посилається на відсутність в ньому необхідних реквізитів як-то підпис завідувача лікувального відділення, завіреного печаткою, а позивач вважає ці реквізити зайвими, оскільки лікар, що вела лікарняний лист ОСОБА_10 займала посаду завідувача відділення, що саме і відображено у вказаному листі непрацездатності (т.5 а.с.52).

Суд, керуючись вимогами п.3.12 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в України від 03.11.2004 №532/274/136-ос/1406 приймає як слушні аргументи позивача, оскільки у стаціонарному відділенні запис усього терміну лікування може бути вказаний в одному рядку з обовязковим зазначенням посад та прізвищ лікарі і завідувача відділення, що засвідчується їх підписами і печатками.

Як зазначено в самому спірному листку непрацездатності, лікуючий лікар ЛОР ОСОБА_10 займала посаду завідувача відділення. Інстукція не містить чітких вимог дублювання підпису однієї і тієї ж особи, в такому випадку.

Тому позивачем відповідно до реєстру непрофінансованих Фондом листків непрацездатності станом на 20.11.2017 (т.5 а.с.5) правомірно включено розрахунок за лікарняним листком №АГТ 350237 (продовжений) за період непрацездатності з 14.08.2015 по 18.08.2015 на імя ОСОБА_9 на суму 300,70 грн, оскільки він не містить недоліків відповідно до вимог чинного законодавства.

Розглядаючи справу по суті заявлених правових вимог, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

ОСОБА_1 з ч. 1 ст. 4 України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у звязку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообовязкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1105-XIV серед основних завдань Фонду та його робочих органів є: реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону № 1105-XIV Фонд зобовязаний: забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом.

ОСОБА_1 п. 2 ч. 1 ст. 16 зазначеного Закону застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 зазначеного Закону право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною ОСОБА_11 України.

ОСОБА_1 ч. 1 ст. 34 цього ж Закону фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 1.2 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 № 24 (далі Порядок № 24), кошти для здійснення страхувальником виплати допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю потерпілого, доплати до середнього заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я, при тимчасовому переведенні його на легшу роботу, а також на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги виділяються Фондом на підставі заяви-розрахунку за формою згідно з додатком.

Інформація, внесена страхувальником до заяви-розрахунку, підтверджується підписами керівника та головного бухгалтера, які є відповідальними за її достовірність.

Заява-розрахунок складається страхувальником у двох примірниках, один з яких зберігається у страхувальника, а другий - в робочому органі виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням страхувальника.

Робочий орган виконавчої дирекції Фонду протягом десяти днів з дня подання страхувальником документів, зазначених у пунктах 2.7, 2.8, 5.3, 7.3 цього Порядку, перевіряє правильність нарахування сум, пов'язаних з вищезазначеними виплатами, та перераховує страхувальнику кошти у сумі, зазначеній у заяві-розрахунку.

У разі виявлення помилок у розрахунку суми робочим органом виконавчої дирекції Фонду заява-розрахунок повертається страхувальнику із зазначенням строку їх виправлення.

Судом встановлено, що у зазначених заявках-розрахунках не вказано про будь-які помилки у них, доказів повернення їх із наданням строку на усунення помилок відповідачем суду не надано.

Відповідач у відповідь на листи ТОВ «ЛЕО» щодо здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам відмовив позивачу у фінансуванні таких витрат згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №1085-р та Постановою КМУ від 07 листопада 2014 року № 595, відповідно до яких видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування здійснюється лише після повернення території Донецької та Луганської областей під контроль органів державної влади, у той же час позивач зареєстрований на непідконтрольній українській владі території м.Луганськ.

Щодо вказаної підстави відмови у фінансуванні витрат суд зазначає, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р (далі Розпорядження № 1085-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено м. Луганськ Луганської області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (даліТимчасовий порядок, Порядок № 595).

Відповідно до п. 2 вказаного Тимчасового порядку (в редакції, чинній на момент затвердження Тимчасового порядку) передбачено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року в справі № 826/18826/14 визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595. Вказана постанова залишена без змін за наслідками апеляційного та касаційного оскарження ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2015 року відповідно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2015 року № 239 у Тимчасовому порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей в абз. 1 п. 2 виключені слова або здійснюють не в повному обсязі.

Суд зазначає, що пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" № 8 від 13 червня 2007 року зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46 Конституції України).

Виключно законами України визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту (пункти 1, 6, ч. 1 ст. 92 Конституції України).

Суд приймає до уваги зміст п. 3 рішення Конституційного Суду України (Справа за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Верховної ОСОБА_11 України "Про чинність Закону України "Про Рахункову палату", офіційного тлумачення положень частини другої статті 150 Конституції України, а також частини другої ст. 70 Закону України "Про Конституційний Суд України" стосовно порядку виконання рішень Конституційного Суду України (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України)" № 15-рп/2000 від 14 грудня 2000 року), згідно якого суд зазначив, що виходячи з Конституції України Закон України "Про Рахункову палату Верховної ОСОБА_11 України" від 11 липня 1996 року, як і будь-який інший закон України, - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили. Верховна ОСОБА_11 України є єдиним органом законодавчої влади в Україні (стаття 75 Конституції України). Це означає, що право приймати закони, вносити до них зміни у разі, коли воно не здійснюється безпосередньо народом (статті 5, 38, 69, 72 Конституції України), належить виключно ОСОБА_11 України (пункт 3 частини першої статті 85 Конституції України) і не може передаватись іншим органам чи посадовим особам. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). З наведеного випливає, що лише Верховна ОСОБА_11 України може змінити закон і виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта.

Суд зазначає, що до нормативно-правових актів, які регулюють фінансування страхувальників для здійснення останніми виплат матеріального забезпечення застрахованим особам (працівникам страхувальника), зокрема, до Закону № 1105-XIV, а також до Порядку № 24 (який є нормативно-правовим актом підзаконної дії, але при цьому є спеціальним у спірних правовідносинах) - не вносились зміни щодо особливостей здійснення Фондом фінансування страхувальників-роботодавців, які розташовані у населених пунктах, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Враховуючи наведене, суд не приймає доводи відповідача щодо передбаченості Порядком № 595 та Розпорядженням № 1085-р зупинення здійснення видатків з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування у населених пунктах Донецької та Луганської областей, що розташовані на тимчасово неконтрольованій території.

З тих самих підстав не є слушними і посилання відповідача на вимоги Постанови КМУ від 01.10.2014 №531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообовязкове державне соціальне страхування», а також Постанови Правління Фонду соціального страхування від 24.01.2017 №8, якою затверджено «Порядок надання матеріального забезпечення деяким категоріям застрахованих осіб», оскільки ці нормативні акти як підзаконні мають відповідати вимогам спеціального Закону, що регулює спірні правовідносини, а також наявність іншого встановленого Фондом порядку виплат за листками непрацездатності на підставі індивідуального звернення зпстрахованої особи до органів Фонду не спростовує існування порядку, встановленого вказаним Законом, і права страхувальника на отриманння цих сум відповідно до норм чинного законодавства.

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону №2464, застраховані особи-співробітники Товариства своєчасно та в повному обсязі в період з 01.07.2015 по 31.12.2015 здійснювали сплату єдиних соціальних внесків у розмірі 2 % суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, а ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» є страхувальником - роботодавцем, який відповідно до ст. 8 Закону № 2464-УІ своєчасно та в повному обсязі здійснював сплату єдиних соціальних внесків, пов'язаних з загальнообов'язковим соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності в період з 01.07.2015р. по 31.12.2015р. у розмірі 33,2 відсотка, а також в період з 01.01.2016 р. по 31.08.2016 р. у розмірі 22 %, про що свідчать надані до матеріалів справи платіжні доручення про сплату цих внесків. Загальний розмір внесків за цей період склав 31 586 047,84 грн (т.1 а.с.102-275, т.2 а.с.1-218, т.3 а.с.1а-413).

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність неправомірної бездіяльності відповідача щодо невиділення коштів на здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам на загальну суму 461349,57 грн. за перевіреними заявами-розрахунками, які надані Товариством з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, а також про необхідність зобовязання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об'єднання заяви-розрахунки за період з липня 2015 року по січень 2017 року та здійснити відповідне фінансування Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об'єднання для надання матеріального забезпечення з тимчасової втрати працездатності застрахованим особам-співробітникам Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об'єднання по заявам-розрахункам, за період з липня 2015 року по січень 2017 року.

Суд зауважує, Законом № 1105-XIV та Порядком № 24 не передбачені повноваження робочих органів Фонду щодо неприйняття та нерозгляду заяв-розрахунків страхувальників, в тому числі з підстав реєстрації страхувальників-роботодавців у м. Луганську.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо неприйняття до розгляду та перевірки заяв-розрахунків за період з липня 2015 року по січень 2017 року, які надані Товариством з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об'єднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні до суду позивач платіжним дорученням від 03.10.2016 № 130 сплатив судовий збір за подання до суду даного адміністративного позову у розмірі 2756,00 грн.

Тому, з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області за рахунок бюджетних асигнувань слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2756,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання задовольнити.

Визнати протиправними дії Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Артемівської міжрайонної виконавчої дирекції стосовно відмови у прийнятті заяв-розрахунків за період з липня 2015 року по січень 2017 року та відмови у здійсненні фінансування Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» по виплаті матеріального забезпечення з тимчасової втрати працездатності застрахованим особам-співробітникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» за період з липня 2015 року по січень 2017 року.

Зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» заяви-розрахунки за період з липня 2015 року по січень 2017 року та здійснити відповідне фінансування Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» для надання матеріального забезпечення з тимчасової втрати працездатності застрахованим особам-співробітникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» по заявам-розрахункам, за період з липня 2015 року по січень 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання ( ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2756,00 грн. (дві тисячі сімсот пятдесят шість гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 з частиною третьою статті 243 КАС України рішення складено у повному обсязі 28 грудня 2017 року.

Суддя ОСОБА_12