Справа № 822/3214/17
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2017-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3214/17
РІШЕННЯ

іменем України

28 грудня 2017 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К.

за участі:секретаря судового засідання Литвинюк К.Б. , представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Непотас І.В.
розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до Теофіпольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постнови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Теофіпольського районного відділу державної виконавчої служби про скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Теофіпольського районного управління юстиції про стягнення виконавчого збору від 26.04.2016 року, ВП№50846619.

Вважає, що державний виконавець неправомірно виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, оскільки у відповідності до вимог частини 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" позивач виконав рішення до здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини, на які посилається у позовній заяві, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, вказує, що дії державного виконавця під час виконання виконавчого провадження №50846619 про стягнення 14825,00 грн. з ОСОБА_3 відповідають нормам чинного законодавства України. Оскільки боржник у встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання борг не сплатив, то державний виконавець на підставі статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" 26.04.2016 року виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. В задоволені позову просить відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що адміністративний позов необхідно задовольнити з урахуванням викладеного нижче.

Суд встановив, що на виконанні у Теофіпольському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області перебуває виконавче провадження № 50846619 з виконання виконавчого напису №2031 від 05.10.2015 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голій Л.І. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "ВТБ Банк" 148250,02 грн. боргу.

18.04.2016 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Теофіпольського районного управління юстиції виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, якою встановив строк для добровільного виконання виконавчого напису №2031 від 05.10.2015 року до 25.04.2016 року.

26.04.2016 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Теофіпольського районного управління юстиції виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Вважаючи дії відповідача щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору неправомірними, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи зазначений спір суд враховує зазначене нижче.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон України № 606-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону України № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу частини 1 статті 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону № 606-XIV відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Відповідно до статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до частини 3 статті 27 Закону № 606-XIV у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Отже, у відповідності до Закону № 606-XIV виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій стягуються з боржника за наявності одночасно таких умов: закінчення строку на добровільне виконання рішення, відсутності повідомлення про добровільне виконання рішення та фактичне здійснення будь-яких виконавчих дій.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 06.07.2015 по справі №6-785 цс15 та від 28.01.2015 року по справі № 3-217гс14, якими вказано, що «сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове його виконання».

Відповідач не надав суду доказів вчинення державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Теофіпольського районного управління юстиції, в межах виконавчого провадження ВП №50846619 до 26.04.2016 року заходів з примусового виконання виконавчого напису №2031 від 05.10.2015 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голій Л.І. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "ВТБ Банк" 148250,02 грн. боргу, передбачених статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на викладене, суд вважає, що у відповідача не було правових підстав для прийняття оспорюваної постанови від 26.04.2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вказаних вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б твердження позивача, та не довів правомірності прийняття постанови від 26.04.2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог у відповідності до статті 139 КАС України сплачений позивачами судовий збір слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження", статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Теофіпольського районного управління юстиції про стягнення виконавчого збору від 26.04.2016 року ВП №50846619.

Стягнути на користь ОСОБА_3 640,00 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Теофіпольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя /підпис/О.К. Ковальчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук