Справа № 530/150/17
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Водолага А.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 р. м. ХарківСправа № 530/150/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Полтавській області на постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 13.07.2017 по справі № 530/150/17

за позовом ОСОБА_3

до Державної екологічної інспекції у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови №05-05-24-02 про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст.188-5 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 26.01.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Зіньківського районного суду Полтавської області від 13.07.2017 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3М.) до Державної екологічної інспекції у Полтавській області (далі відповідач).

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області ОСОБА_4 № 05-05-24-02 від 26.01.2017 про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення на ОСОБА_3 у вигляді штрафу розміром 255,00 гривень.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 510,00 гривень, витрати понесені при примусовому виконанні постанови 05-05-24-02 від 26.01.2017 про накладення адміністративного стягнення.

Стягнуто з Державної екологічної інспекції в Полтавській області на користь позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 640,00 гривень.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивач, при зверненні до Держекоінспекції про продовження строків виконання п. 2 припису, не дотримався вимог п. 4.26 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затверджений Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 10.09.2008 № 464 (далі Порядок № 464). Жодних дій щодо виконання п. 2 припису Держекоінспекції позивачем вчинено не було, що стало підставою для оформлення матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач в судове засідання не зявився про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою.

Відповідно до положень ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства (далі -КАС України) справа розглянута без участі позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі.<…>

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів з даним висновком суду погоджується з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 05.09.2016 по 23.09.2016 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області Державної екологічної інспекції у Полтавській області проведено планову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Агро-Ка Полтава» на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами. 29 вересня 2016 року за результатами перевірки відповідачем винесено припис № 05-05-23-20 який вручено директору ТОВ «СП «Агро-Ка Полтава» під розпис.

Згідно п.2 припису необхідно: «Отримати позитивний висновок державної екологічної експертизи щодо матеріалів оцінки впливу на навколишнє середовище розміщення ємностей для зберігання паливно-мастильних матеріалів ТОВ «СП «Агро-Ка Полтава» (фактично АЗС) за адресою: Полтавська обл., Зінківський р-н, с. Тарасівка (територія тракторної бригади).». Строк виконання до 29.11.2016.

26 січня 2017 року, старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області винесено постанову № 05-05-24-02 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 відповідно до статті 1885 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., про те, що він будучи посадовою особою допустив невиконання законних розпоряджень чи приписів інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природнього середовища, а саме: допустив невиконання п. 2 припису від 29.09.2016 №05-05-23-20, наданого ТОВ «СП «Агро-Ка Полтава», у строки встановлені у ньому.

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб, а також права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України від 5 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V).

За змістом статті 1 вказаного Закону державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Згідно із ч.1 ст.5 Закону України від 25.06.1991 року №1264-XII "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі - Закон №1264) державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до статті 2 Закону №1264 відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Згідно із ч.ч.1, 2 та 3 ст.16 Закону №1264 управління охороною навколишнього природного середовища полягає у здійсненні в цій галузі функцій спостереження, дослідження, екологічної експертизи, контролю, прогнозування, програмування, інформування та іншої виконавчо-розпорядчої діяльності.

Положенням Про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 454/2011визначено, що Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (далі - Міністр). Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Держекоінспекція України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства екології та природних ресурсів України (далі - Міністерство), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України і Міністра, а також цим Положенням.

Основними завданнями Держекоінспекції України зокрема є реалізація державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів.

Відповідно до пункту 6 цього Положення Держекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження; вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Фактичною підставою для винесення оскаржуваної постанови та притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ст. 188-5 КУпАП стали висновки відповідача про невиконання п. 2 припису від 29.09.2016 у встановлені строки.

Порядок №464 визначає процедуру проведення перевірок з питань здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища та оформлення їх результатів. Цей Порядок поширюється на державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України, державної екологічної інспекції в Автономній Республіці Крим, державних екологічних інспекцій в областях.

Відповідно до п. 4.26 Порядку № 464 строк виконання припису встановлює державний інспектор залежно від виявлених порушень природоохоронного законодавства, але не більше ніж 6 місяців. У разі неможливості виконання приписів у встановлені в них строки суб'єкт господарювання, що перевірявся, може звернутись до органу Держекоінспекції для їх продовження з обґрунтуванням та підтверджуючими документами, оформленими належним чином.

Як вбачається з письмових доказів у справі, позивач листом за вих. № 1924 від 27.10.2016 звернувся до відповідача з клопотанням про продовження строків виконання пунктів 2, 5 припису від 29.09.2016 до 29.03.2017 та додав копію договору про надання послуг № 84/2016 від 25.10.2016 на 3 аркушах.

Згідно листа від 03.11.2016 № 4073/01-14/05-05-17 позивачу повідомлено, що враховуючи надану позивачем інформацію, Держекоінспекція вважає п.п. 1, 3 припису виконаними, а термін виконання п. 5 припису вважає за можливе перенести до 29.11.2016 та зазначено про необхідність інформування відповдача про хід виконання п.п. 4, 6, 7, 8, 9 припису.

Листом за вих. 2024 від 08.12.2016 позивач повторно надіслав на адресу відповідача клопотання про продовження строків виконання п. 2 припису від 29.09.2016 до 29.03.2017 у звязку з неможливістю виконання вимог зазначеного пункту у визначені строки.

Листом від 15.12.2016 № 4527/01-14/05-05-17 відповідачем зазначено про необхідність представлення у найкоротший термін позивачем документів, що підтверджують хід виконання зазначеного пункту припису для розгляду питання про продовження строків по суті.

Листом за вих. 2060 від 26.12.2016 позивач надіслав на адресу відповідача клопотання про продовження строків виконання п. 2 припису від 29.09.2016 та додав копію договору на трьох аркушах.

Згідно листа від 12.01.2017 № 120/01-14/05-05-17 відповідачем повідомлено про те, що, Держекоінспекція не вбачає підстав для продовження терміну виконання п. 2 припису до 29.03.2017, враховуючи той факт, що позивач приступив до виконання п. 2 припису вже після закінчення строку його виконання, встановленого у приписі та повідомлено про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 188-5 КУпАП.

Як вбачається з письмових доказів у справі, позивачем на виконання п.2 припису від 29.09.2016 було розроблено та затверджено наказом № 82-ОД від 17.10.2016 план організаційно-технічних заходів. На підтвердження пошуку розробника матеріалів ОВНС для отримання позитивного висновку щодо матеріалів оцінки впливу на навколишнє середовище розміщення ємностей для зберігання паливно-мастильних матеріалів ТОВ «СП «Агро-Ка Полтава», позивачем надано до суду надано лист № 97 від 18.10.2016 ТОВ «Промекосервіс» про направлення кошторисно-договірної документації № 51 від 18.10.2016 на підставі запиту посадової особи підприємства позивача, відповідальної за природоохоронну роботу на підприємстві у звязку з вимогами органів Мінекології України в Полтавській області та чинного природоохоронного законодавства.

Згідно письмових пояснень позивача, наданих до суду апеляційної інстанції, з даним виконавцем не було досягнуто домовленостей про строки та вартість виконання робіт, тому виконавцем зазначених робіт було визначено ТОВ «Профеколог» відповідно до договору від 09.12.2016, проведено збір та передача виконавцю необхідної для виконання договору документації.

Як слідує з договору про надання послуг № 104/2016 від 09.12.2016 між ТОВ «СП «Агро-Ка Полтава» (Замовник) та ТОВ «Профеколог» (Виконавець), предметом даного договору є розробка проекту оцінки впливу на навколишнє середовище (ОВНС) склад ПММ Замовника за адресою: Полтавська обл., Зінківський р-н, с. Тарасівка; сприяння в одержанні позитивного висновку державної екологічної інспекції.

Згідно п. 6.2 Замовник виконує передоплату вартості виконання робіт шляхом безготвікового перерахунку на розрахунковий рахунок Виконавця в розмірі 50% вартості робіт, зазначеної в п. 2.2 договору, протягом 5 календарних днів з дати підписання даного Договору.

Вартість робіт, сума договору становить 15000 грн. (п.2.2 Договору)

На підтвердження здійснення передоплати на виконання умов вищезазначеного договору позивачем надано платіжне доручення від 15.12.2016 № 19241 на суму 7500,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає безпідставними висновки відповідача про те, що позивач приступив до виконання п. 2 припису вже після закінчення строку його виконання, встановленого у приписі 29.11.2016, оскільки позивачем було розроблено та затверджено № 82-ОД від 17.10.2016 план організаційно-технічних заходів, здійснено пошук виконавця розробки проекту ОВНС до закінчення строку, визначеного приписом, про що свідчить лист № 97 від 18.10.2016 ТОВ «Промекосервіс».

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не здійснено жодних дій щодо виконання п. 2 припису від 29.09.2016 спростовуються письмовими доказами у справі, зокрема договором про надання послуг № 104/2016 від 09.12.2016, платіжним дорученням від 15.12.2016 № 19241.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.ст. 11, 12 КУпАП , адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст.188-5 КУпАП, правопорушенням є невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, ненадання їм необхідної інформації або надання неправдивої інформації, вчинення інших перешкод для виконання покладених на них обов'язків.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-5 КУпАП.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 321, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 13 липня 2017 року по справі № 530/150/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, встановлені ст.ст. 328,329 Кодексу адміністративного судочинства України, безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови складено 27.12.2017.