Справа № 804/8162/17
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 р. Справа № 804/8162/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши у місті Дніпрі в письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім"АС-ТЕРРА" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, Компанія "ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД", Компанія "АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД", ОСОБА_3 Інокентій Борисович, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, -
04 грудня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім"АС-ТЕРРА" звернулося до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Актабанк» ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, Компанія "ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД", Компанія "АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД", ОСОБА_3 Інокентій Борисович, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якому, з урахуванням уточнень до адміністративного позову, просить:
- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1 щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитних договорів №01-1365/Т від 07 травня 2013 року, №01-1369/Т від 14 травня 2013 року, №01-1442/Т від 26 червня 2013 року, що укладені між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АС-ТЕРРА», а саме щодо правочинів (договорів):
- Додаткової угоди №4 від 23.07.2014 року до Кредитного договору №01-1365/Т від 07.05.2013 року;
- Договору застави майнових прав №01-1369/Т/3 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
- Договору застави майнових прав №01-1369/Т/4 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_7;
- Договору застави майнових прав №01-1369/Т/5 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_7;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/3 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/4 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/5 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_3 Інокентієм Борисовичем;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/6 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_4;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/7 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_5;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/8 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_6.
- визнати протиправними та скасувати Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 02 серпня 2017 року №72-1, Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 02 серпня 2017 року №72-2, Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 05 жовтня 2017 року №190, винесені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_1.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АС-ТЕРРА» було укладено Кредитний договір №01-1365/Т, 14 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Позивачем було укладено Кредитний договір №01-1369/Т та 26 червня 2013 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Позивачем було укладено Кредитний договір №01-1442/Т. На забезпечення виконання зобовязань за Кредитними договорами, ПАТ «Актабанк» було укладено ряд договорів: договори застави товарів в обороті, договори застави майнових прав.
Згодом, у звязку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АС-ТЕРРА» зобовязань у встановлений кредитними договорами строк, ПАТ «Актабанк» на підставі положень договорів застави майнових прав було задоволено кредиторські вимоги за рахунок предметів забезпечення вищеназваних договорів, отже, третіми особами було здійснено погашення заборгованості за Кредитними договорами №01-1365/Т, №01-1369/Т, №01-1442/Т, а тому, Позивач вважає, що треті особи, відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, отримали право регресної вимоги до Позивача в обсязі, відповідному до предмету застави за вищевказаними забезпечувальними договорами.
Проте, в подальшому на адресу Позивача та деяких третіх осіб надійшли повідомлення про нікчемність правочинів. Підставою визнання правочинів нікчемними є висновок відповідача, що договори застави майнових прав були укладені з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур Банку, з чого він вбачає наявність підстав, визначених пунктами 1, 2, 7, 8 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що, в свою чергу, призвело до повторного покладення обовязку по виконанню зобовязань за Кредитними договорами всупереч положень ст.ст. 526, 599 ЦК України, ст. 193 ГК України.
Таким чином, Позивач вважає, що дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1, щодо визнання нікчемними правочинів, викладених в Повідомленнях, є противоправними, а вимоги, викладені в повідомленнях, є незаконними, такими, що порушують права та законні інтереси ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АС-ТЕРРА».
Також, в обґрунтування позовних вимог, позивачем було зазначено про порушення відповідачем строків на проведення перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивач вважає, що проведення зазначеної перевірки у 2017 року було вчинено за межами наданих законом повноважень, що, на думку позивача, свідчить про незаконність цієї перевірки, та, в свою чергу, обґрунтовує також незаконність Наказів, винесених на підставі висновків перевірки Комісії, та доводить наявність законної підстави для скасування оскаржуваних Наказів відповідача у звязку прямим порушенням встановленого діючим законодавством строку для проведення перевірки правочинів на предмет нікчемності.
Представником позивача до суду надана заява про розгляд справи в письмовому провадженні.
Представником відповідача до суду подано письмові заперечення, в яких зазначено, що оскаржувані дії відповідача було здійснено з дотриманням чинного законодавства, що підтверджується Протоколами Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" № 41 від 02.08.2017р., № 42 від 02.08.2017 року, №134 від 05.10.2017 року та Наказами щодо заходів, повязаних з наслідками, №№72-1, 72-2 від 02.08.2017 року, №190 від 05.10.2017 року, які обґрунтовують законність дій відповідача.
Представником відповідача до суду подана заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Від третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, представників третіх осіб Компанії «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД», Компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» до суду подані письмові пояснення, в яких зазначено, що доводи, викладені в адміністративному позові, треті особи вважають законними та обґрунтованими та підтримують в повному обсязі позовні вимоги позивача з будь-якими змінами, уточненнями та доповненнями вимог даного адміністративного позову, у разі їх надходження до суду. Додатково зазначено, що Договори, вказані відповідачем в повідомленнях та наказах, є законними і не містять ознак нікчемності правочинів, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому, треті особи вважають, що дії відповідача щодо визнання нікчемними правочинів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів є неправомірними та суперечать нормам діючого законодавства. У поданих заявах просили здійснювати розгляд справи без їх участі.
За приписами частини 6 статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 16.09.2015 року № 576 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.09.2014 року прийнято рішення № 90 про запровадження в Банку з 17.09.2014 року тимчасової адміністрації.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 №19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКТАБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.01.2015 № 6 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», термін дії ліквідації банку до 15 січня 2018 року.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 31.05.2017 № 2217 «Про заміну уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК», та з 07.06.2017 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Актабанк» ОСОБА_1 (далі - «Уповноважена особа Фонду»).
У відповідності до підпункту 8 частини 1 статті 48 Закону, Фонд/Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону. Згідно частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі -Закон»), протягом дії тимчасової адміністрації Фонд/Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня: впровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
На виконання вищезазначених вимог Закону, відповідачем проведена перевірка договорів при кредитуванні позивача за Кредитним договором №01-1369/Т від 14 травня 2013 року, за Кредитним договором №01-1442/Т від 26 червня 2013 року, за Кредитним договором №01-1365/Т від 07 липня 2013 року за результатами якої було винесено наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 02 серпня 2017 року №72-1, наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 02 серпня 2017 року №72-2, наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 05 жовтня 2017 року №190 та надіслано повідомлення від 03.07.2017 року №1389, від 03.08.2017 року № 1381, №1382, №1387, від 05.10.2017 року №2386 про нікчемність наступних правочинів:
- Додаткової угоди №4 від 23.07.2014 року до Кредитного договору №01-1365/Т від 07.05.2013 року;
- Договору застави майнових прав №01-1369/Т/3 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
- Договору застави майнових прав №01-1369/Т/4 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_7;
- Договору застави майнових прав №01-1369/Т/5 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_7;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/3 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/4 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/5 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_3 Інокентієм Борисовичем;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/6 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_4;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/7 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_5;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/8 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_6.
Суд, вирішуючи питання щодо правомірності дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» ОСОБА_1, виходить з натупного.
Так, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідно до п. 1 розділу III Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016р., правочини (договори) є нікчемними у разі наявності підстав, визначених частиною третьоюстатті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами.
Відповідач, обґрунтовуючи свої вимоги, викладені в повідомленнях про нікчемність правочинів, зазначає, що правочини є нікчемними з підстав, визначених пунктами 1, 2, 7, 8 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Однак, зазначені обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Відповідно до ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що 07 травня 2013 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АС-ТЕРРА» (надалі Позивач) було укладено Кредитний договір №01-1365/Т (надалі Кредитний договір 1).
На забезпечення виконання Позивачем зобовязань за Кредитним договором 1 було укладено наступні договори:
- Договір застави товарів в обороті №01-1365/Т/1 від 30 травня 2013 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ "ТД"АС-ТЕРРА";
- Договір застави товарів в обороті №01-1365/Т/2 від 28 лютого 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ "ТД"АС-ТЕРРА";
- Договір застави товарів в обороті №01-1365/Т/3 від 27 березня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ "ТД"АС-ТЕРРА";
- Договір застави майнових прав №01-1365/Т/4 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2 (надалі Третя особа 1).
23 липня 2014 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ "ТД"АС-ТЕРРА" було укладено Додаткову угоду №4 до Кредитного договору №01-1365/Т від 07 травня 2013 року. Зазначеною додатковою угодою було внесені зміни до графіку погашення кредиту та щодо переліку договорів які забезпечують виконання зобовязань за Кредитним договором 1.
Також, 14 травня 2013 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Позивачем було укладено Кредитний договір №01-1369/Т (надалі Кредитний договір 2).
На забезпечення виконання Позивачем зобовязань за Кредитним договором 2 було укладено наступні договори:
- Договір застави товарів в обороті №01-1369/Т/1 від 30 травня 2013 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ "ТД"АС-ТЕРРА";
- Договір застави товарів в обороті №01-1369/Т/2 від 20 червня 2013 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ "ТД"АС-ТЕРРА";
- Договір застави майнових прав №01-1369/Т/3 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2 (Третя особа 1);
- Договір застави майнових прав №01-1369/Т/4 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_7 (Третя особа 8);
- Договір застави майнових прав №01-1369/Т/5 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_7 (Третя особа 8).
23 липня 2014 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ "ТД"АС-ТЕРРА" було укладено Додаткову угоду №3 до Кредитного договору №01-1369/Т від 14 травня 2013 року. Зазначеною додатковою угодою було внесені зміни до графіку погашення кредиту та щодо переліку договорів які забезпечують виконання зобовязань за Кредитним договором 2.
Також, 26 червня 2013 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Позивачем було укладено Кредитний договір №01-1442/Т (надалі Кредитний договір 3).
На забезпечення виконання Позивачем зобовязань за Кредитним договором 3 було укладено наступні договори:
- Договір застави майнових прав №01-1442/Т/1 від 26 червня 2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» та Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED) (надалі - Третя особою 2);
- Договір застави майнових прав №01-1442/Т/2 від 14 січня 2014 року між ПАТ «АКТАБАНК» та Компанією «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED) (надалі - Третя особою 3);
- Договір застави майнових прав №01-1442/Т/3 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2 (Третя особа 1);
- Договір застави майнових прав №01-1442/Т/4 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2 (Третя особа 1);
- Договір застави майнових прав №01-1442/Т/5 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_3 Інокентієм Борисовичем (надалі - Третя особа 4);
- Договір застави майнових прав №01-1442/Т/6 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_4 (надалі - Третя особа 5);
- Договір застави майнових прав №01-1442/Т/7 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_5 (надалі - Третя особа 6);
- Договір застави майнових прав №01-1442/Т/8 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_6 (надалі - Третя особа 7).
23 липня 2014 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ "ТД"АС-ТЕРРА" було укладено Додаткову угоду №4 до Кредитного договору №01-1365/Т від 07 травня 2013 року.
23 липня 2014 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ "ТД"АС-ТЕРРА" було укладено Додаткову угоду №3 до Кредитного договору №01-1369/Т від 14 травня 2013 року.
23 липня 2014 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ "ТД"АС-ТЕРРА" було укладено Додаткову угоду №5 до Кредитного договору №01-1442/Т від 26.06.2013 року.
Зазначеними додатковими угодами було внесені зміни до графіку погашення кредитів та щодо переліку договорів які забезпечують виконання зобовязань за Кредитними договорами.
Суд зазначає, що факт укладання вищезазначених Договорів застави майнових прав не може свідчити про укладання банком нікчемних правочинів, оскільки ці правочини спрямовані на надання банку додаткових гарантій виконання зобов'язань за Кредитними договорами.
Відповідно до ч. 1 статті 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
З урахуванням того, що в строк, визначений Кредитним договором 1, Кредитним договором 2 та Кредитним договором 3 (надалі разом Кредитні договори), ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АС-ТЕРРА» не було виконано зобовязань щодо повернення сум кредитів, то ПАТ «АКТАБАНК» повністю погасив заборгованість за:
- Кредитним договором 1 шляхом звернення стягнення на грошові кошти ОСОБА_2 згідно Договору застави майнових прав №01-1365/Т/4 від 23 липня 2014 року;
- Кредитним договором 2 шляхом звернення стягнення на грошові кошти ОСОБА_2 (Третя особа 2) згідно Договору застави майнових прав №01-1369/Т/3 від 23 липня 2014 року; та ОСОБА_7 згідно Договору застави майнових прав №01-1369/Т/4 від 23 липня 2014 року та Договору застави майнових прав №01-1369/Т/5 від 23 липня 2014 року;
- Кредитним договором 3 шляхом звернення стягнення на грошові кошти ОСОБА_2 згідно Договору застави майнових прав №01-1442/Т/3 від 23 липня 2014 року та Договору застави майнових прав №01-1442/Т/4 від 23 липня 2014 року, ОСОБА_3 згідно Договору застави майнових прав №01-1442/Т/5 від 23 липня 2014 року, ОСОБА_4 згідно Договору застави майнових прав №01-1442/Т/6 від 23 липня 2014 року, ОСОБА_5 згідно Договору застави майнових прав №01-1442/Т/7 від 23 липня 2014 року та ОСОБА_6 згідно Договору застави майнових прав №01-1442/Т/8 від 23 липня 2014 року.
Суд зазначає, що, враховуючи те, що Третіми особами було здійснено погашення заборгованості за Кредитними договорами №01-1365/Т, №01-1369/Т, №01-1442/Т, то, як наслідок, Треті особи, відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, отримали право регресної вимоги до Позивача в обсязі відповідному до предмету застави за вищевказаними забезпечувальними договорами.
Матеріалами справи підтверджується, що адресу Позивача та деяких Третіх осіб надійшли від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1, повідомлення про нікчемність правочинів зазначених вище правочинів (надалі ОСОБА_8), а саме:
- Додаткової угоди №4 від 23.07.2014 року до Кредитного договору №01-1365/Т від 07.05.2013 року;
- Договору застави майнових прав №01-1369/Т/3 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
- Договору застави майнових прав №01-1369/Т/4 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_7;
- Договору застави майнових прав №01-1369/Т/5 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_7;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/3 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/4 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/5 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_3 Інокентієм Борисовичем;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/6 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_4;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/7 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_5;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/8 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_6.
ОСОБА_8 про нікчемність правочинів обґрунтовані п. 1, 2, 7, 8 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та винесені на підставі перевірки Кредитного договору №01-1365/Т від 07 травня 2013 року, Кредитного договору №01-1369/Т від 14 травня 2013 року, Кредитного договору №01-1442/Т від 26 червня 2013 року.
Аналізуючи правомірність направлених Відповідачем ОСОБА_8, суд звертає увагу на те, що рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права: Позивача та всіх Третіх осіб за даним позовом, які знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 статті 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ч. 1 статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно ч.1. статті 583 ЦК України, заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).
За приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч. 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
За нормами статей 1054, 1049 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином, суд вважає, що укладення між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АС-ТЕРРА» Угод щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами не могло мати наслідок порушення чинного законодавства України, при цьому Цивільним кодексом України та Господарським кодексу України не встановлено заборони щодо дострокового виконання боржником/третьою особою зобов'язань за Кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідачем не заперечувалось, що з урахуванням того, що в строк, визначений Кредитними договорами, ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АС-ТЕРРА» не було виконано зобовязань щодо повернення сум кредитів, то ПАТ «АКТАБАНК» повністю погасив заборгованість за Кредитними договорами шляхом звернення стягнення на грошові кошти Третіх осіб.
Враховуючи те, що Третіми особами було здійснено погашення заборгованості за Кредитними договорами №01-1365/Т, №01-1369/Т, №01-1442/Т то Треті особи, відповідно ст. 512 Цивільного кодексу України, отримали право регресної вимоги до Позивача в обсязі, відповідному до предмету застави за вищевказаними забезпечувальними договорами.
Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не забороняє відступлення права вимоги за зобов'язаннями банку, третій особі яка виконала зобовязання боржника, а згідно з положеннями статей 512 Цивільного кодексу України передбачено заміну кредитора у зобов'язанні та перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов'язанні у разі виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).
Суд погоджується з тим, що укладення та фактичне виконання Сторонами правочинів, які визнані Відповідачем нікчемними, призвело до погашення зобовязання Позивача перед ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок грошових коштів ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а тому, вказані в Повідомленнях Відповідача правочини (договори) є правомірними та дійсними, оскільки недійсність даних правочинів прямо законом не встановлена, а отже правочини є такими, що укладені відповідно до вимог діючого законодавства України.
Щодо відсутності в зазначених Відповідачем правочинах, ознак нікчемності, передбачених п.п. 1, 2, 7, 8 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.
Диспозиція п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлює наявність обовязкових елементів, які надають Фонду право віднести правочин до категорії нікчемних, а саме:
- вчинення конкретного зобовязання банком;
- відсутність будь-якої майнової вигоди банку від вчиненого зобовязання.
Проте, як вбачається з копії Договорів застави майнових прав, Угод щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами, вони містять в собі умови, що обов'язок ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АС-ТЕРРА», тобто позичальника за Кредитними договорами, щодо повернення кредитних коштів додатково забезпечується заставодавцями (майновими поручителями). Третіми особами - ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, було вчинено відповідні майнові дії на користь ПАТ «АКТАБАНК», оскільки було фактично здійснено погашення заборгованості Позивача на користь ПАТ «АКТАБАНК».
Треті особи вчинили на користь ПАТ «АКТАБАНК» відповідні майнові дії, а саме: передали Банку в заставу свої майнові права на отримання грошових коштів для погашення заборгованості ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АС-ТЕРРА». Банк же не приймав на себе зобовязань взагалі, а навпаки - отримав погашення зобовязань на свою користь.
Таким чином, укладення Договорів застави майнових прав та вчинення правочинів (банківських операцій) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за Кредитними договорами призвело до того, що ПАТ «АКТАБАНК» отримав повне погашення заборгованості за Кредитними договорами. Зазначені обставини підтверджують відсутність факту безкомпенсаційної відмови ПАТ «АКТАБАНК» від власних майнових вимог.
Відповідач також не зазначив посилань на будь-які докази, що підтверджують факт безоплатного відчуження майна з боку ПАТ «АКТАБАНК», або відмови останнього від майнових вимог, тому його твердження щодо нікчемності правочинів є лише припущенням.
Аналогічна правова позиція, що за відсутності доказової бази нікчемності правочину припущення Фонду не можуть братись до уваги, викладена в Постанові ВАСУ від 09 лютого 2017 р. № по справі №Начало формы
826/9064/15: «Конец формы
Разом із тим відповідачами не наведено, а судом не встановлено доказів наявності підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу у досліджуваному випадку; … За таких обставин твердження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» щодо нікчемності договору банківського вкладу є припущенням, яке не доведено належними доказами у встановленому законом порядку.».
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що правочини, вказані в Повідомленнях, не містять ознак нікчемності правочинів, визначених пунктом 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обовязкових ознак, що вказують на їх нікчемність.
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.
Диспозиція п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлює наявність обовязкових елементів, які надають Фонду право віднести правочин до категорії нікчемних, а саме:
- наявність конкретного зобовязання банку;
- неплатоспроможність банку або неможливість виконання його грошових зобовязань, внаслідок цього зобовязання;
- причинний звязок між укладеним правочином та як наслідок, неплатоспроможність банку або неможливість виконання його грошових зобовязань.
Проте, суд зазначає, що Договори застави майнових прав, Угоди щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами, правочини (банківські операції) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за Кредитними договорами не містять даних елементів, з огляду на наступне.
Наслідком укладення Договорів застави майнових прав, Угод щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами та вчинення правочинів (банківських операції) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за Кредитними договорами стало те, що ПАТ «АКТАБАНК» отримав повне погашення заборгованості за вищевказаними Кредитними договорами. Тобто, внаслідок даних правочинів кошти та/або майно не вибували із володіння ПАТ «АКТАБАНК», а навпаки, внаслідок даних правочинів ПАТ «АКТАБАНК» в повному обсязі задовольнив свої вимоги.
Уклавши зазначені вище договори, банк не приймав на себе жодних зобов'язань, а навпаки, набув можливість задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на майнові права Третіх осіб для погашення заборгованості ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АС-ТЕРРА». Отже такі договори не могли призвести до неплатоспроможності банку або неможливості виконання його грошових зобов'язань перед кредиторами. Внаслідок укладення Договорів застави майнових прав, та вчинення правочинів (банківських операцій) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за Кредитними договорами відбулось одночасне погашення заборгованості Позивача перед ПАТ «АКТАБАНК» за виданими кредитами, а також зменшення зобов'язань банку перед Третіми особами.
Звернення стягнення ПАТ «АКТАБАНК» на майнові права Третіх осіб призвело до збільшення розміру грошових активів ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок зменшення обсягу зобовязань Банку. Таким чином, укладення вищевказаних договорів, мало наслідком виключно покращення нормативів капіталу банку ПАТ «АКТАБАНК». Отже, зазначені у повідомлені правочини не містять ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обовязкових ознак, що вказують на їх нікчемність.
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.
З метою врегулювання процесу виведення окремого неплатоспроможного банку з ринку відповідно до Закону, Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2 затверджено «Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку».
Відповідно до п. 1.2 Положення, це Положення регулює відносини, що виникають у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а саме: підготовку, затвердження та реалізацію плану врегулювання, розробленого на основі найменш витратного для Фонду способу виведення неплатоспроможного банку з ринку.
Відповідно до п. 1.18 Положення під наданням клієнтом пільг при здійсненні кредитних операцій, зокрема, розуміють прийняття меншого виконання зобовязання, ніж вимагається від інших клієнтів.
Внаслідок укладення Договорів застави майнових прав, Угод щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами, та вчинення правочинів (банківських операцій) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за Кредитними договорами, ПАТ «АКТАБАНК» не прийняв на себе жодних зобов'язань, не зазнав несприятливих наслідків, таких як погіршення фінансового стану банку або зниження його платоспроможності, не було надано переваги Третім особам, оскільки грошові кошти з банку виведені не були, а за їх рахунок було здійснено погашення зобов'язань за Кредитними договорами в сумі заборгованості ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АС-ТЕРРА», а отже на відповідну суму зменшились і зобов'язання банку перед Третіми особами.
При цьому, перехід до поручителів (майнових поручителів) права вимоги є не пільгою, а правом, прямо передбаченим статтями 512, 556 Цивільного кодексу України для будь-якого поручителя (майнового поручителя), який виконав забезпечене порукою (заставою) зобов'язання.
Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 16 червня 2016 року по справі №К/800/7723/16 зазначає, що «Крім того, Уповноваженою особою визнано нікчемними Договори поруки на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які посилання на те, які саме переваги отримали поручителі внаслідок укладення договорів. При цьому укладення Договорів поруки прямо передбачено нормами Цивільного Кодексу України.»
Крім того, факт укладання вказаних договорів та вчинення правочинів (банківських операцій) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за Кредитними договорами не може свідчити про укладання та вчинення банком правочину, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, оскільки Договори застави майнових прав були спрямовані на надання банку додаткових гарантій виконання зобов'язань за Кредитними договорами, та не містили положень щодо здійснення платежу чи передачі іншого майна не на користь банку або на пільгових умовах.
За Договорами застави майнових прав ПАТ «АКТАБАНК» було прийнято виконання основних зобовязань за Кредитними договорами у повному обсязі, внаслідок чого, заборгованість ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АС-ТЕРРА» перед ПАТ «АКТАБАНК» була повністю погашена в повному розмірі, тобто виключається наявність обставин, щодо прийняття меншого виконання зобовязань.
Також, суд звертає увагу на те, що Верховний суд України, під час перегляду Постанови Вищого господарського суду, у своїй Постанові від 23 листопада 2016 року по справі №3-869гс16, предметом якої були подібні за змістом правовідносини, дійшли аналогічних висновків, зокрема, що «…оскільки у цьому разі не відбулося вчинення банком платежу на користь його кредитора чи передачі будь-якого майна, що належить банку, кредитор також не мав переваг перед іншими вкладниками, оскільки право нового кредитора вимагати від боржника повернення сплачених на виконання кредитного договору коштів передбачено нормами чинного законодавства, тому не було і підстав для встановлення нікчемності спірного договору-2.»
За Договорами застави майнових прав ПАТ «АКТАБАНК» здійснив погашення зобовязань ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АС-ТЕРРА» на свою користь, тобто виключається наявність обставин, щодо надання Банком пільг та/або переваг будь-кому, зокрема Позивачу, Третім особам. Відсутні обставини передачі майна/здійснення Банком платежу на користь його кредитора. Таким чином, Договори застави майнових прав, Угоди щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами, правочини (банківські операції) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за Кредитними договорами, не містять ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є правомірними та дійсними, оскільки укладені відповідно до вимог діючого законодавства України.
8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.
Обов'язковими умовами застосування п. 8 ч. 3 ст. 38 Закону Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як підстави для визнання договору нікчемним є:
- укладення правочину (у тому числі договору) з повязаною особою банку;
- невідповідність такого правочину вимогам законодавства України.
Відповідно до ч. 1 статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
З урахуванням того, що в строки, визначені Кредитними договорами, Позивачем не було виконано зобовязань щодо повернення сум кредитів, то Банк правомірно та повністю погасив заборгованість за Кредитними договорами шляхом звернення стягнення на грошові кошти Заставодавців.
Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не забороняє відступлення права вимоги за зобов'язаннями банку, третій особі яка виконала зобовязання боржника, а згідно з положеннями статей 512 Цивільного кодексу України передбачено можливість заміни кредитора у зобов'язанні та перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов'язанні у разі виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).
За нормами статей 1054, 1049 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк виступає кредитодавцем та надає кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а останній зобов'язаний повернути грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отже, всі Угоди щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за кредитними договорами, Договори застави майнових прав, є правомірними та дійсними, оскільки вони укладені відповідно до вимог діючого законодавства України.
Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.
Проте, уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб не наведено та не надано доказів, які б свідчили, що зазначені правочини є такими, що порушують публічний порядок, чи спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.
Окремо суд зазначає про порушення відповідачем частини 2 статті 38 Закону №4452-VI, оскільки закон визначає обмеження строками проведення перевірок на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті, оскільки така перевірка проводиться виключно протягом дії тимчасової адміністрації.
Так, відповідно до пункту 5 розділу ІІ наведеного Порядку №826 перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку.
У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.
Проаналізувавши зазначене, суд приходить до висновку, що норми підзаконного нормативно-правового акту суперечать вимогам Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», оскільки визначають не передбачені законом повноваження Фонду та Уповноваженої ним особи, наділяють додатковими повноваженнями Комісію з перевірки правочинів.
Суд наголошує, що перевірка правочинів на предмет їх нікчемності повинна бути проведена у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку, а не у період його ліквідації.
Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
У Рішенні від 20.10.2011 у справі "Rysovskyy v. Ukraine" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Beyeler v. Italy", "Oneryildiz v. Turkey", "Megadat.com S.r.l. v. Moldova", "Moskal v. Poland"). На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Lelas v. Croatia" і "Toscuta and Others v. Romania") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Oneryildiz v. Turkey", та "Beyeler v. Italy").
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Lelas v. Croatia").
З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що відповідачем вчинено дії та прийняті рішення з порушення цього принципу, що свідчить про порушення при цьому гарантій, передбачених ст.1 Першого протоколу до Конвенції, як для позивачів, так і для Третіх осіб.
Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку про відсутність в Уповноваженої особи підстав для визнання відповідних правочинів нікчемними та винесення з цього приводу Наказів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч. ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім"АС-ТЕРРА" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, Компанія "ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД", Компанія "АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД", ОСОБА_3 Інокентій Борисович, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів - задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1 щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитних договорів №01-1365/Т від 07 травня 2013 року, №01-1369/Т від 14 травня 2013 року, №01-1442/Т від 26 червня 2013 року, що укладені між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АС-ТЕРРА», а саме щодо правочинів (договорів):
- Додаткової угоди №4 від 23.07.2014 року до Кредитного договору №01-1365/Т від 07.05.2013 року;
- Договору застави майнових прав №01-1369/Т/3 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
- Договору застави майнових прав №01-1369/Т/4 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_7;
- Договору застави майнових прав №01-1369/Т/5 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_7;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/3 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/4 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/5 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_3 Інокентієм Борисовичем;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/6 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_4;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/7 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_5;
- Договору застави майнових прав №01-1442/Т/8 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_6.
Визнати протиправними та скасувати прийняті Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_1 Накази «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 02 серпня 2017 року №72-1, від 02 серпня 2017 року №72-2, від 05 жовтня 2017 року №190.
Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім"АС-ТЕРРА" за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_1 здійснені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_9