Справа № 308/1507/17
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2017 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Придачук О.А.,

за участю секретаря - Бомбушкар В.П.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Галас Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Ужгороді та м. Мукачеві лейтенанта поліції Дідик Христини Василівни про визнання неправомірними дій та постанови в справі про адміністративне правопорушення та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним позовом про визнання неправомірними дій та постанови в справі про адміністративне правопорушення та скасування постанови, посилаючись на те, що 11.02.2016 року близько 10 год. 10 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись у напрямку вул. Тельмана в м. Ужгород він був зупинений інспектором роти № 4 батальйону УПП в м. Ужгороді та Мукачеві лейтенантом поліції Дідик Х.В. Звинувативши його в тому, що він під час руху користувався засобом зв»язку, тримаючи його у руці, а саме розмовляв по мобільному телефону, інспектор винесла щодо нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 425 грн. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим. Відповідачем при винесенні постанови про адміністративне правопорушення порушено положення ст. 280 КУпАП, і достеменно не встановлено чи був винен позивач у вчиненому правопорушенні, враховуючи, що крім протоколу будь-яких інших доказів не наведено та на місці зупинки позивачу для ознайомлення не надано, хоча було казано, що такі зафіксовано на нагрудній камері працівника поліції. І про це ж самим інспектором поліції зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: «відео з камери ZM 0269», однак на вимогу позивача надати такий відеодоказ для ознайомлення йому було протиправно відмовлено та вказано, що це корупційне правопорушення. А тому просить суд визнати дії інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції Дідик Христини Василівни щодо складання постанови серії АР№703918 від 11.02.2017 року про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. за порушення ч.2 ст. 122 КУпАп незаконними, визнати постанову серії АР№703918 від 11.02.2017 року у справі про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позові. Пояснив, що спілкувався з використанням голосового зв»язку, телефон знаходився на панелі приладів автомобіля, про повідомляв інспектора поліції, але його пояснення не були взяті до уваги. На його прохання надати йому відеодоказ вчинення ним адміністративного правопорушення в поліції йому відмовили.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначивши, що факт вчинення правопорушення було помічено екіпажем патрульної поліції, на що було відповідно відреаговано. Зупинивши транспортний засіб позивача інспектор представився позивачу і повідомив причину зупинки. Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Додав, що у зв»язку з технічними особливостями апаратного забезпечення, що використовується для зберігання та опрацювання інформації, яка надходить з відео реєстраторів патрульних, терміни зберігання відеозаписів є обмеженими через технічні характеристики сховищ. Таким чином, відеозаписи за 11.02.2017 року не можуть бути надані, оскільки вони відсутні через неможливість подальшого зберігання.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 280 КупАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловених останнім доводів.

Як вбачається з матерівлів справи, 11.02.2017 року інспектором роти № 4 батальйону УПП у м. Ужгороді та м. Мукачеві лейтенантом поліції Дідик Х.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно вищевказаної постанови, 11.02.2017 року близько 10 год. 10 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час руху користувався засобом зв»язку, а саме мобільним телефоном, тримаючи його в руці чим порушив п. 2.9д ПДР.

Однак, суд вважає вказану постанову такою, що не відповідає вимогам закону (неправомірною), є необґрунтованою та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа.

У відповідності до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов'язана з повним, всебічним і об'єктивним дослідженням обставин справи, правильним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до принципу презумпції невинності обов'язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Однак, будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не надано, посилаючись на відсутність відеозапису події у зв»язку з обмеженим терміном зберігання такої інформації.

Проте, як вбачається з пояснень позивача, відеозапис події для ознайомлення не був наданий також на звернення позивача під час винесення постанови та в подальшому на його звернення.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення

З огляду на наведене, суд не бере до уваги дані зазначені у постанові, оскільки при винесенні постанови не враховано заперечень позивача, які як зазначає позивач у позовній заяві він висловлював, з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та повно і всебічно не були дослідженні усі обставини справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що обставини, відображені у оскаржуваній постанові, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, суд приходить висновку, що оскаржувана постанова складена відповідачем за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП вищенаведене, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення

Керуючись ст.ст. 71, 158, 160, 163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Ужгороді та м. Мукачеві лейтенанта поліції Дідик Христини Василівни про визнання неправомірними дій та постанови в справі про адміністративне правопорушення та скасування постанови - задовольнити.

Визнати дії інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції Дідик Х.В. щодо складання постанови серії АР № 703918 від 11.012.2017 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення - протиправними.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР№703918 від 11.02.2017 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП - визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Придачук