Справа № 809/1657/17
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2017 р. справа № 809/1657/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

при секретарі судового засідання Драгомирецькому І.М.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до Приватного акціонерного товариства "Оргхім" про стягнення заборгованості в загальній сумі 620 204,29 гривень, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі по тексту позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства "Оргхім" (далі по тексту відповідач) про стягнення заборгованості в загальній сумі 620 204,29 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення вимог частини 1 статті 67 Конституції України, статті 36, пункту 57.1 статті 57, пункту 203.2 статті 203, пунктів 287.3, 287.4 статті 287, підпункту 266.10.1. пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України не погашено в повному обсязі самостійно визначені податкові зобовязання з податку на додану вартість за липень-вересень в загальному розмірі 35 587,00 гривень; податку на прибуток приватних підприємств за 2012-2016 роки в загальному розмірі 342 614,82 гривень; податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за II, III, IV квартал 2016 року та I, II, III квартал 2017 року в загальному розмірі 31 406,23 гривень; земельного податку з юридичних осіб за період з травня по грудень 2016 року і січня по вересень 2017 року в загальному розмірі 55 519,08 гривень; орендної плати за землю за період з травня по грудень 2016 року та за період з січня по вересень 2017 року в загальному розмірі 34 984,52 грн. В порушення пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України не сплачено штрафні санкції, застосовані податковими повідомленням-рішеннями з податку на додану вартість в загальній сумі 2 090,34 гривень; податку на прибуток приватних підприємств в сумі 85 662,00 гривень; податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 351,24 гривень, який позивач визначив самостійно в уточнюючій декларації. Крім того, у відповідача згідно даних облікової картки платника податків за несвоєчасну сплату узгоджених зобовязань числиться заборгованість по несплаченій пені з податку на додану вартість в розмірі 31 808,94 гривень; податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 53,91 гривень; податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 110, 81 гривень; орендної плати за землю в розмірі 15,40 гривень. Вказані грошові зобовязань є податковим боргом відповідача, який станом на день звернення до адміністративного суду в загальному становить 620 204,29 гривень, і несплачений Приватним акціонерним товариством "Оргхім"до бюджету.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених у адміністративному позові. Суду пояснили, що наявний податковий борг є узгодженим, а заборгованість відповідача по грошових зобовязаннях з податку на додану вартість, податку на прибуток приватних підприємств, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, земельного податку з юридичних осіб та орендної плати за землю в загальній сумі 620 204,29 гривень, станом на момент розгляду адміністративної справи не сплачена до бюджету. Просили позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача в дохід місцевого бюджету податковий борг в сумі 620 204,29 гривень.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 53). Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без участі відповідача на адресу суду не поступало. Правом подання заперечення проти адміністративного позову відповідач не скористався.

Відповідно до приписів частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом, за умови належного повідомлення відповідача про розгляд справи у відповідності до вимог частин 1-4 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України, продовжено розгляд справи за відсутності відповідача на підставі частини 1, пункту частини 3 статті 205 коментованого Кодексу.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство "Оргхім" 04.05.2000 зареєстроване як юридична особа, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 13.11.2017 (а.с. 52-54), та взяте на облік Державною податковою інспекцією у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області як платник податків і зборів.

Правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем врегульовані положеннями Податкового кодексу України.

Конституційний обовязок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом визначений частиною 1 статті 67 Конституції України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до вимог статті 36 вказаного Кодексу податковим обовязком визнається обовязок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 15.1 статті 15 зазначеного Кодексу визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) обєкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є обєктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пунктів 8.1, 8.2, 8.3 статті 8 коментованого Кодексу в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обовязковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно підпункту 9.1.1., 9.1.3. пункту 9.1. статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних належать податок на додану вартість та податок на прибуток підприємств, які є предметом стягнення за даним адміністративним позовом.

Плата за землю (земельний податок та/або орендна плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) та податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно підпункту 10.1.1. пункту 10.1. статті 10, підпункту 265.1.3. пункту 265.1. статті 265 Податкового кодексу України відноситься до місцевих податків.

Виходячи із положень пункту 133.1 статті 133, пункту 180.1 статті 180, підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 та пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України відповідач є платником податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та плати за землю.

Самостійно задекларовані відповідачем власні податкові зобовязання.

З приводу зобовязання відповідача із податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

За змістом пунктів 203.1, 203.2 статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем подано до Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області податкові декларації з податку на додану вартість, в яких самостійно розраховано вказані зобовязання, а саме: за липень 2017 року в сумі 3 174,00 гривень, за серпень 2017 року в сумі 16 072,00 гривень і за вересень 2017 року в сумі 16 341,00 гривень (а.с. 12, 13, 14). Вказаних зобовязань відповідач не виконав, а тому заборгованість з податку на додану вартість за вищевказаний період згідно декларацій від 16.08.2017, від 18.09.2017 та від 19.10.2017 становить 35 587,00 гривень.

Щодо заборгованості по податку на прибуток підприємства, суд вказує наступне.

У відповідності до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України, базою оподаткування з податку на прибуток підприємств є грошове вираження обєкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно підпункту 137.1. статті 137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Підпунктом 137.4 статті 137 Кодексу визначено, що податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком.

Відповідачем подано 22.02.2017 до Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області декларацію з податку на прибуток підприємства за 2016 рік, де останнім розраховано розмір вказаних зобовязань в сумі 171,00 гривень (а.с. 22-23). Крім того, за відповідачем числиться заборгованість по податку на прибуток підприємства за І півріччя 2012 року, з урахуванням часткової сплати, в розмірі 342 443,82 гривень, яка виникла внаслідок несплати податкового зобовязання, визначеного відповідачем податковим повідомленням-рішенням № від 07.09.2012 (а.с. 29).

Як встановлено в судовому засіданні та слідує з матеріалів справи, 21.08.2012 податковим органом проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток Приватного акціонерного товариства "Оргхім" за І півріччя 2012 року, якою встановлено порушення порядку заповнення декларації по податку на прибуток підприємства за І півріччя 2012 року № від 07.08.2012, що призвело до заниження податку на прибуток у розмірі 342 646,00 гривень. По даному факту складено акт за №6350/15-1/00206115 від 21.08.2012 (а.с. 26-28).

На підставі вказаного акту перевірки позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення за № від 07.09.2012, яким визначено суму грошового зобовязання в загальному розмірі 428 308,00 гривень, в тому числі: за основним платежем 342 646,00 гривень та штрафними (фінансовими) санкціями 85 662,00 гривень.

Відповідачем 21.11.2012 податкове повідомлення-рішення за № від 07.09.2012 оскаржене до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.12.2012 у справі №2а-3584/12/0970 позов задоволено повністю.

07.10.2015 року постановою Львівського апеляційного адміністративного суду по справі №876/1603/13 (№2а-3584/12/0970), апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області задоволено, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.12.2012 у справі №2а-3584/12/0970 скасовано та прийнято нову постанову, якою Приватного акціонерного товариства "Оргхім" в задоволенні позову відмовлено.

Таке рішення позивача пройшло процедуру судового оскарження і на час розгляду справи є чинними.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини які, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої вставлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, у розгляді даної справи не підлягають доказуванню обставини щодо правомірності податкового повідомлення-рішення за № від 07.09.2012, так як судовим рішенням у спірних відносинах за участю позивача і відповідача встановлено правомірність визначення суми грошового зобовязання в загальному розмірі 428 308,00 гривень, в тому числі: за основним платежем 342,646,00 гривень та штрафними (фінансовими) санкціями 85 662,00 гривень.

За приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Враховуючи те, що відповідачем дані зобовязання сплачено частково, податковий борг з податку на прибуток підприємства на момент розгляду справи становить 342 614,82 гривень.

Досліджуючи обставини щодо наявності заборгованості по земельному податку з юридичних осіб, яка виникла у результаті самостійного декларування відповідачем таких податкових зобовязань, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Відповідно до пунктів 270.1, 270.2 статті 270 зазначеного Кодексу об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

У відповідності до пункту 271.1 статті 270 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно пунктів 285.1., 285.2 статті 285 даного Кодексу базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно пункту 286.2. статті 286 цього ж Кодексу платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Судом встановлено, що 22.02.2016 та 20.02.2017 Приватне акціонерне товариство "Оргхім" подало до Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області податкові декларації з плати за землю (земельний податок з юридичних осіб) за 2016 та 2017 роки № та №, в яких самостійно обчислило суму податку за 2016 рік в розмірі 15 141,57 гривень та за 2017 рік в розмірі 60 566,29 грн. Внаслідок несплати відповідачем у повному розмірі узгоджених податкових зобовязань, згідно поданих декларацій по земельному податку з юридичних осіб, утворилась заборгованість в сумі 10 094,37 гривень за період з травня по грудень 2016 та 45 424,71 гривень за період з січня по вересень 2017. Загальна сума заборгованості по земельному податку за основним платежем становить 55 519,08 гривень. Факт наявності заборгованості по вищевказаних податкових зобовязаннях підтверджується податковими деклараціями за 2016 та 2017 роки та витягом із облікової картки платника податку (а.с. 38-41, 42-44).

З приводу орендної плати за землю, платником податку якого є відповідач, слід зазначити наступне.

Положеннями пунктів 287.3, 287.4 статті 287 та пункту 288.1 статі 288 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Із матеріалів справи судом встановлено, що Приватним акціонерним товариством "Оргхім" сформовано і подано позивачу податкові декларації з орендної плати за землю № від 22.02.2016 та № від 20.02.2017, в яких відповідачем самостійно розраховано розмір вказаних зобовязань за весь 2016 рік на загальну річну суму 23 934,69 гривень та 2017 рік на загальну річну суму 25 370,78 гривень (а.с. 45-48). Самостійно визначені зобовязання за травень-грудень 2016 року в розмірі 15 956,45 гривень і за січень-вересень 2017 року в розмірі 19 028,07 гривень відповідач не сплатив, а тому на момент розгляду справи самостійно задекларований податковий борг з орендної плати за землю в загальному розмірі становить 34 984,52 гривень (а.с. 49-51).

Щодо заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яка виникла у відповідача внаслідок несплати самостійно задекларованих податкових зобовязань, суд зазначає наступне.

Підпунктом 266.1.1. пункту 266.1 статті 266 вказаного Кодексу визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є обєкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа обєкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Згідно підпункту 266.3.2. пункту 266.3 коментованої статті Кодексу база оподаткування обєктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.7.1. пункту 266.7 статті 266 Кодексу обчислення суми податку з обєкта/обєктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з обєктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно підпункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1. пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до підпункту 266.9.1. пункту 266.9 статті 266 коментованого Кодексу податок сплачується за місцем розташування обєкта/обєктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Нормами підпункту 266.10.1. пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобовязання за звітний рік з податку сплачується, зокрема, фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні за відповідачем числиться заборгованість по узгоджених податкових зобовязаннях з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за ІІ, ІІІ, ІV квартал 2016 року в сумі 9 453,43 гривень згідно поданої ним декларації від 16.02.2016; за І, ІІ, ІІІ квартал 2017 року в сумі 13 171,68 гривень, згідно декларації від 17.02.2017; за І, ІІ, ІІІ квартал 2017 року в сумі 8 781,12 гривень, згідно уточнюючої декларації від 29.05.2017. Загальна сума боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за основним платежем, що самостійно визначено відповідачем, становить 31 406,23 гривень (а.с. 33-35).

Самостійно визначені зобовязання з податку на додану вартість, податку на прибуток підприємства, земельного податку з юридичних осіб, орендної плати за землю, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідач сплатив частково, а тому на момент розгляду справи податковий борг за основним платежем з податку на додану вартість становить 35 587,00 гривень, податку на прибуток 342 614,82 гривень, земельного податку з юридичних осіб 55 519,08 гривень, орендної плати за землю 34 984,52 гривень та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки 31 406,23 гривень. Загальна сума заборгованості по вказаних податках за основним платежем становить 500 111,65 гривень (а с. 55).

Згідно положень пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

З огляду на вказане, самостійно визначені відповідачем зобовязання по вищевказаних податках в загальній сумі 500 111,65 гривень, які несплачені ним у строки встановлені Кодексом, являються узгодженою заборгованістю Приватного акціонерного товариства "Оргхім".

З приводу визначених грошових зобовязань на підставі рішень контролюючого органу.

Статтею 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області 21.03.2017 за результатами проведеної перевірки своєчасності реєстрації Приватним акціонерним товариством "Оргхім" податкових накладних в ЄРПН складено акт за №1696/12-01/00206115, яким встановлено порушення відповідачем пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН на загальну суму 535,34 гривень (а.с. 15).

Крім того, позивачем 19.09.2017 проведено перевірку своєчасності сплати платником податків самостійно визначеної суми податкового зобовязання, за результатами якої складено акт за №8514/12-08/00206115, яким встановлено порушення відповідачем пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України в частині недотримання термінів сплати самостійно визначених грошових зобовязань з податку на додану вартість (а.с. 17).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем самостійно визначена та задекларована в уточнюючій податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 29.05.2017 штрафна санкція в розмірі 351,24 грн. (а.с. 35).

Відповідно до підпункту 20.1.19. пункту 20.1 статті 20 зазначеного Кодексу контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

В свою чергу, пункт 126.1 статті 126 Податкового кодексу України визначає, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

За змістом вимог підпункту 54.3.5. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган, серед іншого, зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати свідчать про порушення правил сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом.

За наслідками розгляду акту від 21.03.2017 за № 1696/12-01/00206115, позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.03.2017, яким до відповідача на підставі статті 126 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції в сумі 53,54 гривень(а.с. 16).

19.09.2017 за наслідками розгляду акту №8514/12-08/00206115 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до відповідача на підставі статті 201, статті 120 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції в сумі 2 036,80 гривень(а.с. 18).

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення від 21.03.2017 та 19.09.2017 отримані відповідачем 21.03.2017 та 26.09.2017, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на податковому повідомленні-рішенні від 21.03.2017 та рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, копія яких міститься в матеріалах справи (а.с. 16, 19).

Положеннями пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

За таких обставин суд вважає, що згадані вище податкові повідомлення-рішення є врученими відповідачу.

На час розгляду справи визначені позивачем штрафні санкції, застосовані податковими повідомлення-рішеннями за № від 21.03.2017, № від 19.09.2017 та № від 07.09.2012, а також самостійно визначена відповідачем штрафна санкція з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, відповідачем до бюджету не сплачені і заборгованість по них в загальному становить 88 103,58 гривень.

За приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Як вже зазначалось, податкове повідомлення-рішення за № від 07.09.2012 оскаржувалось відповідачем до Івано-Франківського окружного адміністративного суду. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.12.2012 позовні вимоги відповідача задоволені повністю, однак 07.10.2015 року постановою Львівського апеляційного адміністративного суду по справі №876/1603/13, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області задоволено, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.12.2012 у справі №2а-3584/12/0970 скасовано та прийнято нову постанову, якою Приватному акціонерному товариству "Оргхім" в задоволенні позову відмовлено.

Враховуючи те, що дане податкове повідомлення-рішення за № від 07.09.2012, яким до відповідача застосовано штрафну санкцію в розмірі 85 662,00 гривень з податку на прибуток приватних підприємств, пройшло процедуру судового оскарження і на час розгляду справи є чинним, а тому сума штрафних санкцій є узгодженою і являється податковим боргом.

Щодо решти податкових повідомлень-рішень від 21.03.2017 та 19.09.2017, суд зазначає, що у відповідності до вимог статті 56 Податкового кодексу України відповідачем не була порушена процедура адміністративного оскарження податкового зобов'язання, а тому суд приходить до переконання, що застосовані позивачем штрафні санкції та визначене грошове зобовязання в загальній сумі 2 090,34 грн., є узгодженими та являється податковим боргом.

Відповідно до підпункту 129.1.1. пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пунктом 129.4 статі 129 вказаного Кодексу передбачено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.1. пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Наявний у матеріалах справи витяги із облікових карток платника податків відповідача з податку на додану вартість (31 808,94 гривень), податку на прибуток підприємств (53,91 гривень), податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (110,81 гривень) та плати за землю (15,40 гривень), а також довідка про борг за платежами свідчить про те, що за відповідачем рахується пеня, яка числиться по особовому рахунку за несвоєчасну сплату податкових зобовязань в загальній сумі 31 989,06 гривень (а.с. 20-21, 31-32, 42-44, 49-51, 55).

Згідно вимог підпункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як слідує з матеріалів справи 06.04.2011 року Державною податковою інспекцією у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ю" за №985 від 04.04.2011, яку отримано відповідачем 07.04.2011 року, про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, копія якої містяться в матеріалах справи (а.с. 11). Відповідач податкову вимогу не оскаржував у строк передбачений законом.

Згідно підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Податковий борг відповідача підтверджується деклараціями з податку на додану вартість за 2017 рік, декларацією з податку на прибуток за 2016 рік, деклараціями з плати за землю за 2016 та 2017 роки, деклараціями з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 та 2017 роки; податковими повідомлення-рішеннями № від 21.03.2017, № від 19.09.2017 та № від 07.09.2012; витягами із облікової картки платника податків; податковою вимогою форми "Ю" за №985 від 04.04.2011, довідкою про податковий борг платника податків, які містяться в матеріалах справи (а.с.11, 12-14, 18, 20-21, 22-23, 29, 31-32, 33-35, 36-37, 38-41, 42-44, 45-48, 49-51, 55).

Таким чином, суд приходить до висновку, що самостійно розраховане відповідачем грошове зобовязання та визначені позивачем податковими повідомлення-рішеннями штрафні санкції по земельному податку з юридичних осіб, плати за землю, податку на додану вартість, податку на прибуток підприємства, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та пеня в загальній сумі 620 204,29 гривень, являється податковим боргом відповідача.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не надав.

Відповідно до підпункту 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право органів державної податкової служби звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового кодексу України визначено заходи щодо погашення податкового боргу платника податків, відповідно до вимог яких стягнення коштів у рахунок погашення такого боргу здійснюється за рішенням суду з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Враховуючи те, що відповідачем не сплачено грошове зобовязання у терміни визначені Податковим кодексом України, то суд зазначає підставним звернення податкового органу до суду із позовом на стягнення 620 204,29 гривень, у спосіб визначений пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 вказаного Кодексу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний погасити вказану суму податкового боргу. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення такого спору, крім того, даний обов'язок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Оргхім" податкового боргу 620 204,29 гривень, є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Оргхім" (, вул. Галицька, 67, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018):

- в дохід державного бюджету податковий борг з податку на додану вартість в сумі 69 486 (шістдесят девять тисяч чотириста вісімдесят шість) гривень 28 копійок, податку на прибуток приватних підприємств в сумі 428 330 (чотириста двадцять вісім тисяч триста тридцять три) гривні 73 копійки;

- в дохід місцевого бюджету податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 31 868 (тридцять одна тисяча вісімсот шістдесят вісім) гривень 28 копійок, земельного податку з юридичних осіб в сумі 55 519 (пятдесят пять тисяч пятсот девятнадцять) гривень 08 копійок, орендної плати за землю в сумі 34 999 (тридцять чотири тисяч девятсот девяносто девять) гривень 92 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (), вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018.

Приватне акціонерне товариство "Оргхім" (), вул. Галицька, 67, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018.

Суддя Чуприна О.В.

Рішення складене в повному обсязі 27 грудня 2017.