Справа № 766/18265/17
Суддя: Дорошинська В. Е.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинська В.Е., розглянувши у скороченому провадженні в м. Херсоні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області від 22.09.2017 року щодо відмови у призначені їй пенсії за віком відповідно до ч.7 ст.21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування(в редакції Закону від 12.03.2017 року ) у відповідності до положень Закону України про державну службу» та зобов'язати УПФУ Херсонської області призначити їй пенсію відповідно до ст..21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції закону України від 12.03.2017 року) у відповідності до ЗУ «Про державну службу » з моменту звернення та покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з серпня 1982 року вона була призначена в Дніпровський райфінвідділ на посаду економіста державних прибутків, з листопада 1983 року була призначена начальником бюджетної інспекції, в червні 1986 року була призначена на посаду заступника завідуючого райфінвідділу - начальника бюджетної інспекції, в жовтні 1989 року була призначена завідуючою Дніпровським райфінвідділом (стор. 7 додатку до заяви).

В березні 1994 року їй присвоєно 11 ранг державного службовця та в жовтні 1994 року прийнята присяга державного службовця (стор. 7 додатку до заяви). В червні 1995 року у зв'язку із реорганізацією фінорганів міста вона була переведена в Херсонський міськфінвідділ на посаду заступника завідуючого, начальника відділу фінансування соцзахисту населення та присвоєно 10 ранг державного службовця (стор. 7 додатку до заяви). В серпні 2000 року міськфінвідділ було реорганізовано в міське фінансове управління та моя посада була перейменована на посаду заступника начальника. В травні 2001 року присвоєно 9 ранг державного службовця. В липні 2001 року присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування. В грудні 2001 року прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування (стор.8 додатку до заяви).

В січні 2006 року переведена на посаду начальника відділу фінансів соціального захисту населення фінансового управління (стор. 8 додатку до заяви). В лютому 2011 року у зв'язку із реорганізацією фінансового управління міської ради переведена на посаду начальника відділу фінансів соціального захисту населення управління фінансів галузей виробничої та невиробничої сфери департаменту бюджету і фінансів міської ради. Оскільки 13.09.2017 року вона досягла пенсійного віку, то 15.09.2017 року звернулася до ХОУПФУ Херсонської області з заявою про призначення пенсії за віком згідно з ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції Закону від 12.03.2017 року) у відповідності до положень Закону України «Про державну службу» (стор. 1 додатку до заяви) та надала необхідні документи, а саме: довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, надбавки, премії, інші виплати) від 06.09.2017 року №02-04-27/1076 та №02-04-27/1077, видані Департаментом бюджету і фінансів Херсонської міської ради. Однак відповідно до протоколу №45 від 22.09.2017 року їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи 20 років і на день набрання чинності Закону №889 зайняття посади, не віднесеної до відповідних категорій посад державних службовців відповідно до ст.25 Закону №3723 (стор.3-4 додатку до заяви).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини та за наявності достатніх підстав суддя приходе до висновку про можливість ухвалення судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб.

Відповідно до ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

24.10.2017 року ухвалою суду відкрито скорочене провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1, до Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

07.12.2017 року від відповідача до суду надійшли заперечення, в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити обґрунтовує тим, що згідно Постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби» від 25.03.2016 року №229 втратила чинність Постанова КМУ «Про порядок обчислення стажу державної служби» від 03.05.1994 року №283, таким чином стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723 (до якого не підлягає зарахуванню робота в органах місцевого самоврядування) складає 18 років 10 місяців 24 дні, що не достатньо для призначення пенсії (необхідних 20 років).

Положеннями ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.

Судом встановлено, що 15.09.2017 року позивач звернулася до ХОУПФУ Херсонської області з заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до ч.7 ст.21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування(в редакції Закону від 12.03.2017 року ) у відповідності до положень України «Про державну службу » танадала необхідні документи, а саме довідки про складові заробітної плати від 06.09.2017 року за №02-04-27/1076 та №02-04-27/1077 видані департаментом бюджету і фінансів Херсонської міської ради.

Відповідно до протоколу комісії №45 від 22.09.2017 року їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи 20 років і на день набрання чинності Закону №889 зайняття посади, не віднесеної до відповідних категорій посад державних службовців відповідно до ст.25 Закону №3723 та зазначено, що за даними трудової книжки підлягають зарахуванню до стажу державної служби періоди роботи з 10.08.1982 р. по 03.07.2001 р. на посадах економіста, начальника бюджетної інспекції, завідуючої Дніпровським райфінвідділом, заступника начальника Міськфінвідділу. Період роботи з 04.07.2001 по 31.08.2017 р. не підлягає зарахуванню до стажу державної служби, т.я. відноситься до органів місцевого самоврядування.

Розглянувши матеріали справи надані позивачем, суд приходить до висновку, що вимоги позивача пілягають задоволеню з наступного. Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до статті 90 зазначеного Закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» (№ 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону визначено право державних службовців у випадках визначених цими пунктами на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», зокрема:

- державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців;

- для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що пенсійний орган відмовив позивачу у призначенні пенсії з огляду на те, що відповідно до ст.3 п.3 Закону України«Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII дія Закону не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування. При цьому, до стажу державної служби позивачу зарахована робота в період з 10.08.1982 по 03.07.2001 р., а період роботи , який відноситься до органів місцевого самоврядування не підлягає зарахуваню до стажу державної служби тому пенсійний орган вважає, що стаж позивача державної служби не достатній.

Згідно ст.1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до статті 2 цього Закону, посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Дія цього закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

Згідно ч. 7 ст. 21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Пунктом 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»визначалося, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» (діяла до 01.05.2016) визначалося, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2016, № 229 «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби» стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 р. N 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон). До стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.

Отже, жінки, які мають стаж роботи в органах місцевого самоврядування та/або на державній службі не менше 10 років станом на час набрання законної сили ЗУ «Про державну службу» та досягли пенсійного віку передбаченого ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мають загальний стаж роботи не менше ніж мінімально визначений законодавством, мають право на призначення пенсії державного службовця у відповідності до приписів ст. 37 ЗУ «Про державну службу».

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач з 10.08.1982 по 03.07.2001 працювала на посадах в органах місцевого самоврядування. Періоди роботи та посади підтверджуються записами в трудовій книжці наданою позивачем.

Також, в трудовій книжці позивача наявний запис про складення Присяги із відповідним зазначенням дати її складення та присвоєння рангу, що є обов'язковим для набуття статусу державного службовця чи посадової особи органу місцевого самоврядування, що прирівняні до них згідно Закону України «Про державну службу».

Стаж державної служби позивача з урахуванням періодів роботи на посадах в органах місцевого самоврядування становить більше 10 років.

Загальний стаж роботи позивача становить 33 років 8 місяців 21 днів.

Отже, позивач досягла визначеного ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, має необхідний стаж роботи в органах місцевого самоврядування понад 10 років, та загальний стаж роботи понад мінімально визначений законодавством.

Відтак, позивач набула право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу».

На позивача розповсюджується дія норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо порядку подання та оформлення документів для переведення на інший вид пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

В силу положень ч.5 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за наслідками розгляду документів про призначення (перерахунок) пенсії територіальний орган Пенсійного фонду не пізніше 10 днів з дня їх надходження повинен прийняти рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1 (далі - Порядок).

Крім того, із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень. Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта. Визнання ж акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб'єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст.11, 12, 71, 86, 128, 159-163, 183-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області від 22.09.2017 року щодо відмови у призначені їй пенсії за віком відповідно до ч.7 ст.21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування (в редакції Закону від 12.03.2017 року ) у відповідності до положень Закону України про державну службу» .

Зобов'язати Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області призначити їй пенсію відповідно до ст..21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції закону України від 12.03.2017 року) у відповідності до ЗУ «Про державну службу» .

Стягнути з Херсонського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Херсонської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

В іншій частині у задоволені позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі апеляції в 10-денний строк з дня її проголошення або її отримання передбаченому ст. 186 КАС України.

Суддя В.Е. Дорошинська