Справа № 233/5691/17
Суддя: Каліуш О. В.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

233 № 233/5691/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року

приміщення суду за адресою: 85113, м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, 157

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Франчук А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з адміністративним позовом до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ОСОБА_1 просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не виплаті, починаючи з квітня 2017 року, їй пенсії;

- зобов'язати відповідача поновити виплату їй пенсії та сплати заборгованості за весь період, починаючи з квітня 2017 року,

посилаючись на те, що вона перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком. Відповідач з квітня 2017 року безпідставно припинив виплачувати їй пенсію, чим порушив її права та позбавив єдиного джерела до існування.

Відповідач надав суду письмові заперечення на адміністративний позов ОСОБА_1 (а.с.23-25), в яких зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам», призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо перемішеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року № 509.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VІІ від 20.10.2014 року підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

За наявності підстав для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і внутрішньо перемішених осіб», що підтверджується письмовою інформацією Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Національної поліції, ДМС, Мінфіну, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, громадянських об'єднань, волонтерських, благодійних організацій, інших юридичних і фізичних осіб, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам, керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення приймає рішення про скасування такої довідки.

Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 21.11.2014 №13747/0/14-14/8 щодо обміну інформацією про осіб, які взяті на облік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» щомісяця з 05.12.2014 р. проводиться обмін інформацією з Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб між органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення.

За результатами обміну інформацією з органами соціального захисту населення про осіб, які взяті на облік відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», ОСОБА_1 з 01 квітня 2017 року була призупинена виплата пенсії для з'ясування фактичного місця проживання пенсіонера.

Поновлення виплати призупинених пенсій проводиться з дати припинення виплати на підставі особистого звернення пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб незалежно від причин тимчасового призупинення виплати з урахуванням постанови КМУ від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Пенсіонер подає заяву про поновлення виплати пенсії, пред'являє паспорт (оригінал, копія), довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 «Про облік внутрішньо перемішених осіб», яка видається управлінням соціального захисту населення.

Встановлено, що за адресою, вказаною в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 не проживає. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с.9).

Як вбачається з копії довідки від 25 серпня 2016 року № ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, яка перемістилась з АДРЕСА_1 (а.с.9 зворот).

Відповідно до копії розпорядження № 73324 від 05.12.2014 року позивач перебуває на обліку у Костянтинівському об'єднаному управління Пенсійного фонду в Донецькій області як отримувач пенсії за віком (а.с.32) та до 01 квітня 2017 року позивач отримувала пенсію за віком, що підтверджується довідкою відповідача № 8067 від 27.12.2017 року (а.с.31).

Дані обставини жодною із сторін у судовому засіданні не оспорювались.

Даючи оцінку правомірності дій відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за віком з 01 квітня 2017 року суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст. 47 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-1У «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1058-1У) пенсія виплачується щомісячно організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1058-1У виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або рішенням суду припиняється:

1)якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2)на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3)у разі смерті пенсіонера;

4)у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5)в інших випадках, передбачених законом.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону № 10578-1У.

Проте, рішення відповідачем щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 не приймалося, про що свідчать матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с. 32-34).

За твердженням відповідача, 01 квітня 2017 року виплата позивачу пенсії призупинена за результатами обміну інформацією з органами соціального захисту населення про осіб, які взяті на облік відповідно до постанови КМУ від 01.10.2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (а.с.25).

Припинення пенсії на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення про осіб, які взяті на облік відповідно до постанови КМУ від 01.10.2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення не входить до вказаного вище переліку випадків, відповідно до яких припиняється виплата пенсії, а тому не може бути підставою для її припинення, оскільки право соціального захисту, у тому числі пенсійне забезпечення, гарантовано кожному громадянину Конституцією України.

Отже, діями відповідача щодо припинення виплати пенсії позивача порушені її права на отримання пенсії, оскільки відповідач на виконання вимог ст. 49 Закону № 1058-1У не приймав рішення про припинення виплати пенсії позивачу.

При розгляді даної справи суд застосовує практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на викладене, суд вважає, що в діях відповідача містяться ознаки дискримінації відносно позивача, як внутрішньо переміщеної особи, та відсутність єдиного підходу до виплати пенсій громадянам України згідно норм діючого законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу пенсії з квітня 2017 року є протиправною, а тому відповідача слід зобов'язати поновити позивачу виплату пенсії за віком з квітня 2017 року.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на постанову Вищого адміністративного суду України № 338/1011/16-а від 21 березня 2017 року, як на підставу для відмови в задоволенні позову та вважає їх безпідставними, оскільки відповідно до положень КАС України тільки висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у його рішенні, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ст. 371 КАС України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 9, 245, 246, 371 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ідентифікаційний код 37544278, юридична адреса: 05113, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не виплати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, пенсії з квітня 2017 року.

Зобов'язати Костянтинівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, виплату пенсії за віком з квітня 2017 року.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Судові витрати по сплаті судового збору стягнути в дохід держави за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складено 09 січня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.В.Каліуш