Справа № 700/848/17
Суддя: Яценко Г. М.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 700/848/17
Номер провадження 2-а/700/40/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року Лисянський районний суд Черкаської області області у складі:

головуючого судді Яценко Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Сіденко Н.П.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у судовій залі адміністративну справу №700/848/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Лисянської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Лисянської районної державної адміністрації, так як раніше проживала ІНФОРМАЦІЯ_1.

У липні 2017 року позивачем було понесено витрати на оплату проїзду залізничним транспортом з м. Києва до м. Кривий Ріг та в зворотному напрямку в розмірі 597,40 грн.

26.09.2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про відшкодування коштів, витрачених на оплату проїзду за 2017 рік, яка була вручена відповідачу 29.09.2017.

03.11.2017 року позивач повторно направила заяву відповідачу, але відповіді не отримала.

Вважаючи вищезазначені дії відповідача неправомірними, позивач вимушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

21.12.2017 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідач проти позовних вимог ОСОБА_3, заперечує та просить відмовити в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на наступне.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» відповідні видатки у вигляді субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам не були передбачені.

Відповідно до постанови КМУ №759 від 26.10.2016 року «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936 і від 14 травня 2015 року №285», внесено, зокрема, зміни у Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року №936 у пункті 13 було виключено абзац перший і другий згідно з якими здійснювалось відшкодування громадянам один раз на рік вартості проїзду міжміським транспортом до будь-якого населеного пункту України та у зворотному напрямку.

Натомість, пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року установлено, зокрема, що виплати, компенсації і допомоги відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» можуть надаватися у готівковій формі у розмірах та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України. Однак, по сьогоднішній день не розроблено механізму надання у готівковій формі компенсації вартості проїзду, крім того, Управлінню соціального захисту населення Лисянської районної державної адміністрації з 01.01.2016 року і по теперішній час заборонено приймати документи, необхідні для відшкодування вищезазначеної компенсаційної виплати.

Вивчивчи матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії А №441563.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за власні грошові кошти було сплачено вартість проїзду з м. Києва до м. Кривого Рогу та у зворотному напрямку всього у розмірі 597,40 грн.

26.09.2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про відшкодування коштів, витрачених на оплату проїзду за 2017 рік, яка була вручена відповідачу 29.09.2017.

03.11.2017 року позивач повторно направила заяву відповідачу, але відповіді не отримала.

Не погоджуючись із таким рішенням Управління соціального захисту населення Лисянської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та соціального захисту потерпілого населення закріплені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ (далі - Закон).

Статтею 19 Закону передбачено, що компенсації та пільги, встановлені в даному розділі, стосуються всіх громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до встановлених категорій.

Відповідно до приписів п.19 ч.1 ст. 20 Закону, особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, безплатний проїзд один раз на рік до будь-якого пункту України і назад автомобільним або повітряним, або залізничним, або водним транспортом з правом першочергового придбання квитків.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016 року №1774-VІІІустановлено, що пільги з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг, користування паливом, скрапленим газом, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів; проїзду усіма видами міського, приміського та міжміського транспорту; бензину (пального), ремонту, технічного обслуговування автомобілів та транспортного обслуговування; оплата пільгового одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення за рецептами лікарів, зубопротезування; пільгового забезпечення санаторно-курортним лікуванням з компенсацією вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад (крім забезпечення санаторно-курортним лікуванням інвалідів із захворюваннями нервової системи (з наслідками травм і захворюваннями хребта та спинного мозку); пільгового капітального і поточного ремонту власних жилих будинків і квартир, що передбачені законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «;Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «;Про жертви нацистських переслідувань», «;Про охорону дитинства», «;Про соціальний захист дітей війни», «;Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «;Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «;Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «;Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», та виплати, компенсації і допомоги відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» можуть надаватися у готівковій формі у розмірах та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Посилання відповідача у запереченнях проти позову на норми ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік» та відсутність механізму надання у готівковій формі компенсації вартості проїзду суд оцінює критично, оскільки, по-перше, позивач у своїй адміністративній позовній заяві просить виплатити компенсацію вартості проїзду за 2017 рік, а не за 2016 рік, а, по-друге, відсутність механізму проведення вказаної компенсації не позбавляє особу наданого їй Законом права на її отримання.

Таким чином, враховуючи гарантоване право осіб, постраждалих від наслідків Чорнобильської катастрофи на компенсацію безплатного проїзду один раз на рік до будь-якого пункту України і у зворотному напрямку, суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у виплаті вказаної компенсації.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що законодавець не пов'язує компенсацію виплати за проїзд залізничним транспортом із компенсацією витрат на придбання постільної білизни, а також оплати додаткових послуг та сервісного збору.

З урахуванням загальної суми витрат позивача на проїзд (597,40 грн.), виключивши витрати за постільну білизну (25 грн. в одному напрямку та 25 грн. в зворотному, а всього 50 грн.), витрати на оплату додаткових послуг сервісу придбання електронних квитків «КийАвіа» (10,44 грн. в одному напрямку та 10,44 грн. в зворотному, а всього 20,88 грн.), витрати на оплату сервісного збору за придбання електронних квитків в сервісі «КийАвіа» (36 грн. в одному напрямку та 36 грн. в зворотному, а всього 72 грн.), суд приходить до висновку про зобов'язання відповідача виплатити компенсацію позивачу вартості проїзду залізничним транспортом за 2017 рік в розмірі 454,52 грн. (597,40 грн. - 50 грн. - 20,88 грн. - 72 грн. = 454,52 грн.)

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджуються дослідженими письмовими доказами, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

З огляду на те, що на підставі ЗУ «Про судовий збір» обидві сторони звільнені від сплати судового збору, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 241-246 КАС України (редакції від 03.10.2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Лисянської районної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_2 у виплаті компенсації за проїзд залізничним транспортом неправомірними.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області виплатити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) компенсацію вартості проїзду залізничним транспортом у 2017 році з м. Києва до м. Кривого Рогу та в зворотному напрямку в розмірі 454 грн. 52 коп., згідно проїзних (посадочних) документів.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Судові витрати покласти на рахунок Державного бюджету України.

Апеляційнап скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Суддя Г.М. Яценко