Справа № 233/4936/17
Суддя: Мартишева Т. О.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

233 № 233/4936/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

позивача

представника відповідача Ошовської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Костянтинівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Костянтинівського об*єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Костянтинівского об*єднаного УПФУ Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов"язання зарахувати стаж та здійснити перерахунок довічного грошового утримання. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач, з урахуванням уточнень до позову від 19 грудня 2017 року, зазначив, що з 15 листопада 1995 року по 13 грудня 2016 року працював на посаді судді Костянтинівського міського суду Донецької області, суддею Апеляційного суду Донецької області. На підставі Рішення Вищої ради юстиції за № 3119/0/15-16 від 08 грудня 2016 року наказом голови Апеляційного суду Донецької області № 412к від 13 грудня 2016 року він був звільнений з займаної посади у зв*язку з виходом у відставку. 16 грудня 2016 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке було йому призначено в розмірі 82 % від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, загальний трудовий стаж (повний) складає 31 рік. Для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зарахований лише стаж роботи на посаді судді.

Із розміром щомісячного довічного утримання не погоджується, оскільки відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів"№ 2453-VІ від 07 липня 2010 року, що регулює правовідносини на час звернення з заявою до відповідача, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим законом. У період часу з 01 серпня 1993 року по 21 грудня 1995 року він працював слідчим та цей період його роботи мав бути врахований відповідачем до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, як це передбачено Законом України "Про статус суддів" № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року.

Крім того, згідно п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 p. N 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», зазначив, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби. Він навчався у Харківській юридичній академії з 01 вересня 1988 року по 20 березня 1993 року, та у період часу з 16 листопада 1985 року по 22 грудня 1987 року проходив службу в армії, що відповідачем не було враховано при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Позивач просив визнати дії відповідача по не проведенню перерахунку призначеного йому грошового утримання судді у відставці неправомірними, зобов*язати відповідача зарахувати до його стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 16 листопада 1985 року по 17 листопада 1987 року, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01 вересня 1988 року по 30 червня 1993 року, роботу на посаді слідчого з 01 серпня 1993 року по 21 грудня 1995 року, а також зобов*язати відповідача здійснити перерахунок у виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 89 % від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 16 грудня 2016 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

Ухвалою суду від 27 грудня 2017 року за заявою позивача визнано поважними причини пропуску ОСОБА_2 строку звернення до суду з адміністративним позовом до Костянтинівського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність (а.с. 6).

Представник відповідача Ошовська О.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримавши доводи письмових заперечень (а.с. 41-42), просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

У подальшому представник відповідача звернувся до суду із заявою про закінчення судового розгляду справи у його відсутність на підставі наданих заперечень.

З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11-19), згідно даних трудової книжки НОМЕР_2 (а.с. 22-25) з 15 листопада 1995 р. працював на посаді судді Костянтинівського міського суду Донецької області, з 27 березня 2004 року - Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, з 27 березня 2006 року - Апеляційного суду Донецької області.

Наказом голови Апеляційного суду Донецької області від 13 грудня 2016 р. № 421 к на підставі рішення Вищої ради юстиції від 08 грудня 2016 року № 3144/0/15-16 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді апеляційного суду Донецької області у відставку», позивача звільнено у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с. 10, 47-49).

Відповідно до довідки Апеляційного суду Донецької області від 15 грудня 2016 р. № 34-14/207/2016 стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання складає 27 років 10 місяців 20 днів (а.с. 27, 46), з яких 02 роки 01 місяць 07 днів (з 16.11.1985 по 22.12.1987 р.р.) - служба в рядах Радянської армії, 02 роки 05 місяців 00 днів (з 01.09.1988 по 30.06.1993 р.р.) - навчання в юридичному інституті, - 02 роки 03 місяці 26 днів (з 01.08.1993 по 21.12.1995 р.р.) - робота слідчим СВ Костянтинівського МВ УМВС України в Донецькій області, що також вбачається з копії диплому НОМЕР_3 від 28 червня 1993 року (а.с. 20-21), трудової книжки НОМЕР_2 від 04 листопада 1985 року (а.с. 22-25), а також довідки-витягу УМВС України в Донецькій області № 10/п-721 від 10 жовтня 2005 року (а.с. 26, 46 зворот), довідки Костянтинівського МВ ГУ МВС України в Донецькій області № 20929/204/06-16 від 19 грудня 2016 року (а.с. 50).

Відповідно до копії військового квитка НОМЕР_4 від 16 листопада 1985 року (а.с. 9) позивач проходив службу в армії у період з 16 листопада 1985 року по 17 листопада 1987 року.

16 грудня 2016 р. позивач подав до Костянтинівського об*єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області заяву та документи щодо призначення довічного грошового утримання, що не оспорювалося відповідачем.

На письмове звернення позивача з приводу визначення стажу роботи судді у відставці для призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідачем Костянтинівським об*єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Донецької області 29 вересня 2017 року повідомлено про відсутність підстав для зарахування до стажу судді терміну строкової служби в армії, половини строку навчання за денною формою в вищому навчальному закладі та стажу роботи на посаді слідчого, з посиланням на те, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі (а.с. 8).

Як вбачається з протоколу та розпорядження від 13 січня 2017 року (а.с. 43 зворот, 44) позивачу, починаючи з 16 грудня 2016 р. було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 82% грошового утримання судді, виходячи із виходячи із стажу - 21 рік 00 місяців 18 днів, загальний стаж - 31 рік 10 місяців 09 днів.

У п.25 Розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Закон № 2453-VI). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

За приписами частини першої статті 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини 1статті 43 Закону № 2862-ХІІ, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом 2 частини 4 цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016були визнані неконституційними, зокрема, положення частини 3статті 141 Закону №2453-VI у редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон №213-VIII), які передбачали зменшення розміру щомісячного грошового утримання судді.

При цьому Конституційний Суд України визначив порядок виконання рішення, відповідно до якого частина 3 статті 141 Закону № 2453-VI в редакції Закону №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина 3статті 141 Закону № 2453-VI до внесення змін Законом №213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VIII, а саме, «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє верховенство права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Принцип верховенства права як першочерговий закріплений у статті 6 КАС України.

Незалежність суддів закріплена в Конституції України, отже, статус судді, який зберігається і за суддею у відставці, є конституційним.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Отже, враховуючи вищезазначені рішення Конституційного Суду, не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах положення Закону, які призводять до звуження прав судді, а саме, до зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки такі положення, як і положення Закону, поставлені на розгляд Конституційним Судом, визнані неконституційними та такими, що звужують права судді, шляхом зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вищенаведене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і, таким чином, вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Наведені положення підтверджуються й міжнародними стандартами у сфері судочинства.

Так, згідно пункту 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17.11.2010 Комітету Міністрів Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки - «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Виходячи з наведеного, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати календарний період проходження строкової служби з 16 листопада 1985 року по 17 листопада 1987 року, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01 вересня 1988 року по 30 червня 1993 року, період служби в органах внутрішніх справ на посаді слідчого з 01 серпня 1993 року по 21 грудня 1995 року, з урахуванням якого загальний стаж роботи позивача на посаді судді складе більше 27 років, що з врахуванням вищезазначеної норми закону дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 89, а не 82 відсотки заробітної плати працюючого судді. Таким чином, позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

В силу ст. 139 КАС України на користь позивача ОСОБА_2 за рахунок коштів бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 грн. (а.с. 1).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 9, 77, 79, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Костянтинівського об*єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (адреса місцезнаходження: 85113, м. Костянтинівка Донецької області, вул. Ціолковського, 25, ) про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Костянтинівського об*єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо встановлення ОСОБА_2 щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без урахування половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії, календарного періоду проходження строкової військової служби та періоду роботи на посаді слідчого.

Зобов'язати Костянтинівське об*єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до стажу ОСОБА_2 роботу на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половину строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії з 01 вересня 1988 року по 30 червня 1993 року, календарний період проходження строкової військової служби з 16 листопада 1985 року по 17 листопада 1987 року, а також період роботи на посаді слідчого з 01 серпня 1993 року по 21 грудня 1995 року.

Зобов'язати Костянтинівське об*єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_2 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 89% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 16 грудня 2016 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Стягнути за рахунок коштів бюджетних асигнувань Костянтинівського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_2 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя :