Справа № 569/11006/17
Суддя: Тимощук О.Я. О. Я.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі - Рибачик О.А.,

за участю представника позивача - адвоката Овдійчук О.О.,

pозглянувши в порядку письмового провадження в м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Житомир лейтенанта поліції ОСОБА_3, Управління патрульної поліції у м. Житомир ДПП Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти №2 батальйону УПП у м. Житомирі лейтенанта поліції ОСОБА_3, Управління патрульної поліції у м. Житомир ДПП Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі по адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР №647819 від 01.07.2017 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Представник позивача - адвокат Овдійчук О.О. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала, з підстав викладених у адміністративному позові, просить його задоволити.

Відповідачі - Інспектор роти № 2 батальйону УПП у м. Житомир лейтенант поліції ОСОБА_3 та представник Управління патрульної поліції у м. Житомир ДПП Національної поліції України в судове засідання не з»явилися, повідомлялися про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомили. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 13.11.2017 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником УПП у м. Житомир ДПП за довіреністю О.В. Іваненко подано письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю.

Згідно ч.6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 107 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР №647819 від 01.07.2017 року, винесеної інспектором роти №2 батальйону УПП у м. Житомирі ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3, водій ОСОБА_2 01 липня 2017 року 17 год. 01 хв. рухався транспортним засобом VOLVO, д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп 236 км з напівпричіпом KOGEL, д.н.з НОМЕР_2 по крайній лівій смузі при вільній правій на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку без наміру перестроєння, випередження, об»їзду або перед поворотом ліворуч чи розворотом, чим порушив п.п. 11.2, 11.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. У зв'язку з чим накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст.62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні не було встановлено доказів тих обставин, що позивач вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, 01 липня 2017 року о 17 год. 01 хв. ОСОБА_2 рухався транспортним засобом VOLVO, д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп 236 км з напівпричіпом KOGEL, д.н.з НОМЕР_2.Коли інспектор роти №2 батальйону УПП у м. Житомирі лейтенант поліції ОСОБА_3 зупинив ОСОБА_2, то на питання останнього про причини зупинки вказав, що той розмовляв по мобільному телефону. Але оскільки ОСОБА_2 вже кілька годин до зупинки ні з ким не розмовляв по телефону взагалі, то показав інспектору списки вхідних та вихідних дзвінків свого мобільного телефону, з яких вбачалося, що дійсно кілька годин ОСОБА_2 ні з ким не спілкувався по мобільному телефону, що й підтвердило його слова. Після цього не маючи жодних аргументів з приводу пред'явленого водію порушення, інспектор повідомив, що ОСОБА_2 з порушенням рухався по лівій смузі руху в той час як нібито права смуга була вільною, що не відповідало дійсності. ОСОБА_2 змушений був рухатися по лівій смузі руху, оскільки в цей час по правій смузі руху рухався легковий автомобіль з дуже малою швидкістю. Тому здійснюючи випередження позивач змушений був з»їхати на ліву смугу руху, в цей же ж час за ним утворилася ціла колона транспортних засобів, які також випереджували легковий автомобіль, що рухався правою смугою руху з надто повільною швидкістю. Крім того, біля місця зупинки працівником поліції наявний пішохідний перехід, а тому ОСОБА_2 фізично не міг та не мав права на пішохідному переході перестроюватися з лівої на праву смугу руху, враховуючи габарити свого транспортного засобу. На вказані обставини, а також легковий автомобіль, який рухався з надто повільною швидкістю ОСОБА_2 вказав інспектору патрульної поліції, на що той не зреагував та склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Проте ОСОБА_2 наполягав на тому, що жодного порушення Правил дорожнього руху не вчиняв, а тому попросив показати йому відео з камер відеоспостереження з Посту патрульної служби. Після перегляду відеозапису з камер відеоспостереження, ОСОБА_2 та інспектор дійсно побачили, що слова ОСОБА_2 підтверджуються, але на той момент постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР №647819 від 01.07.2017 року вже була складена. Тому відповідач лише повідомив ОСОБА_2, що останній має право оскаржити дану постанову до суду.

Оскільки в даному випадку ОСОБА_2 здійснював випередження іншого транспортного засобу, який рухався по правій смузі руху з дуже малою швидкістю, то вважає, що він правил дорожнього руху не порушував, а тому в його діях відсутній склад правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова не містить доказової бази вчинення ним правопорушення, винесена на підставі власного переконання інспектора патрульної поліції, оскільки будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, у постанові не вказано. З цих підстав просив суд позов задоволити.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, та тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктами 11.2, 11.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото -, кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 69 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Однак, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази провини правопорушника, окрім постанови про адміністративне правопорушення, що розцінюється судом як односторонність та неповнота при складанні вищевказаної постанови.

Суб'єкт владних повноважень - відповідач у справі зобов'язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані - на користь відповідача чи навіть позивача, однак відповідачем в суд не надано ніяких доказів на підтвердження прийнятого рішення. Про це мало бути відомо відповідачу, так як позивачем в позовній заяві, яка направлена відповідачу і яку він отримав, було не визнано свою вину в порушеннях ПДР України і викладено мотиви такої незгоди. Однак відповідач, отримавши повістку в суд і матеріали адміністративного позову і ознайомившись з їх змістом, не з'явився в суд, будь-яких доказів на спростування доводів позивача, в тому числі запису із камер відеоспостереження, на які посилається позивач та його представник, не надав і не довів свою правомірність, а тому суд вважає, що відповідач при такій своїй поведінці погодився з вимогами позивача.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається із ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки,; відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

За змістом ст. 71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідач по справі не з'явившись у судові засідання, на виконання вимог ст. 71 КАСУ не надав суду доказів у підтвердження правомірності своїх дій.

В порушення вказаних вимог відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є не доведеним.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що позивач в судовому засіданні належними та допустимими доказами довів заявлені у адміністративному позові вимоги, а відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, а саме належних та допустимих доказів про скоєння адмінправопорушення позивачем не надав, а у адміністративних справах обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача, тому суд вважає, заявлені позовні вимоги з визнання неправомірною та скасування постанови знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення а оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню як протиправна.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,17,18,71,160-162,183-2,186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР №647819 від 01.07.2017 року, винесену інспектором роти №2 батальйону УПП у м. Житомирі ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - визнати протиправною та скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Тимощук О.Я.