Справа № 522/24609/17
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2017-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/2317/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Домусчі Л.В.,

при секретарі - Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 29.12.2017 року звернувся до суду з позовом до громадянина Бангладешу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за яким просив: примусово видворити за межі території України та затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Бангладешу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.12.2017 співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області було виявлено громадянина Бангладешу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який порушив правила перебування іноземців в Україні. Перевіркою було встановлено, що громадянин Бангладешу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, до України прибув у серпні 2017 року з метою: праці. Кордон перетнув нелегально автомобільним шляхом зі сторони Російської Федерації.

28.12.2017 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно громадянина Бангладешу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою про накладення адміністративного він був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 510 грн. 28.12.2017 року Головним управлінням ДМС України в Одеській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Бангладешу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язано його покинути територію України у термін до 29.12.2017 року. У визначений термін громадянин Бангладешу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з території України не виїхав.

На даний час громадянин Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України перебуває незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має. За вказаних обставин представник ГУ ДМС України в Одеській області звернулись до суду з дійсним позовом.

Представник позивача - Білоконь Н.О. (діюча по довіреності) у судовому засіданні позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Підтвердила усі обставини, викладені у позові, зазначила, що відповідач не має паспорту та будь-яких документів, що посвідчує його особу, із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує захисту або тимчасового захисту в Україні не звертався, оскільки цю інформацію вони перевіряли, під час його опитування такого бажання також не виявив, тому просила задовольнити позов. Вказала, що відповідач у своїх поясненнях 28.12.2017р. зазначив, що приїхав до України з РФ з метою працевлаштування і він не має будь-яких політичних переслідувань. Відкритих збройних конфліктів на території Бангладеш не має.

Відповідач у судовому засіданні в присутності перекладача Хамдард Непа Хаббрахман яка має відповідний сертифікат обставини, викладені у позові, визнав та не заперечував той факт, що на теперішній час перебуває на території України нелегально, тобто без належних дозвільних документів. Крім того він пояснив, що у нього дійсно не має паспорту або будь-яких документів, які посвідчують його особу, він є громадянином Бангладеш. В Україну він приїхав нелегально на автомобілі з Російської Федерації десь 3 місяці тому, а в м.Одесу він приїхав десь 10-12 днів тому, постійного місця проживання та праці ні в м.Одесі ні в Україні він не має. У Бангладеш він працював різноробочим, продавав овочі. Перебуваючи в Російській Федерації він там нічим не займався і не працював, і будь-яких заяв з приводу визнання його біженцем не подавав. Також він з такою заявою не звертався і до відповідних органів в Україні. Друзі йому розповіли , що в Україні хороший народ і тут можна знайти роботу, на промтоварному ринку 7-ий км багато наших працює і там можна знайти роботу. Тому він хоче залишитись в Україні і він проти його видворення, оскільки на Батьківщині у нього політичні негаразди, але в підтвердження цих фактів він не має ніяких ні доказів ні підтверджень.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, пов'язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України.

Згідно ч. 4 ст. 46 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Судом встановлено, що 28.12.2017 співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено громадянина Бангладешу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та в ході розгляду обставин правопорушення було встановлено, що ОСОБА_1, порушив правила перебування іноземців в Україні.

З пояснень сторін встановлено, що ОСОБА_1 не має паспорту та будь-яких документів, які б посвідчували його особу. ГУ Державної міграційної служби в Одеській області ДМС України 28.12.2017р. видано ОСОБА_1, довідку про особу та з якої також вбачається. Що нформація про особу за обліками ДМС відсутня, в присутності перекладача.

Перевіркою документів було встановлено, що громадянин Бангладешу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, порушив правила перебування іноземців в Україні - Україні - проживав без дозвільних документів на право проживання в Україні, чим порушив ч. 1 ст. 203 КУпАП.

З пояснень сторін в судовому засіданні та наданих документів, встановлено що працівниками Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області встановлено, що громадянин Бангладешу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, до України прибув у серпні 2017 року з метою працевлаштування. Кордон перетнув нелегально автомобільним шляхом зі сторони Російської Федерації, тобто уникнув прикордонний контроль. Постійного місця проживання та джерела снування в Україні не має.

З заявою про добровільне повернення, а також з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до ГУ ДМС України в Одеській області не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає.

З пояснень ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.12.2017р. наданих в присутності перекладача головному спеціалісту відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення ГУ ДМС України в Одеській області вбачається, що він проживав в республіки Бангладеш, прибув до України 01.09.2017р з метою працевлаштування, перетнув кордон поза межами прикордонно-пропускних пунктів України з території Російської Федерації,де і втратив свій паспорт, він себе не вважає жертвою торгівлі людьми, його не примушували працювати, фізичного чи психологічного впливу на нього не здійснювалось, не має загрози бути страченим , та у нього не має коштів на виїзд за межі України.

28.12.2017 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно громадянина Бангладешу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 000114 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 28.12.2017 ПН МОД № 000114 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 510 грн. З зазначеними документами відповідач був ознайомлений в присутності перекладача.

28.12.2017 року Головним управлінням ДМС України в Одеській області було прийняте рішення №184 про примусове повернення в країну походження громадянина Бангладешу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язано його покинути територію України у термін до 29.12.2017 року. з яким він ознайомлений, та дописав що таке рішення він відмовляється виконувати оскільки не має коштів, про що свідчить його підпис в присутності перекладача.

У визначений термін громадянин Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з території України не виїхав.

Відносно відповідача у суду не має відомостей про надання йому статусу біженця або про його звернення з проханням надати такий статус. Будь-якої реальної загрози при поверненні до власної країни суду не повідомив.

З питань отримання дозволу на імміграцію в Україну, отримання тимчасової посвідки на проживання в Україні до органів міграційної служби не звертався.

Частиною 3 статті 3 розділу I Закону № 3773 передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно до п. 14 ст. 1 Закону № 3773, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до ч. 1 статті 23 розділу III Закону № 3773, нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» «іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України)…».

Відповідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

За змістом частини першої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», частини першої статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України правом на звернення до адміністративного суду з позовом про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України наділений центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, є Державна міграційна служба України, яка діє відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 405/2011.

Відповідно до підпункту 9 пункту 4 цього Положення Державна міграційна служба України приймає рішення про скорочення строку перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, видворення, у тому числі у примусовому порядку, іноземців та осіб без громадянства з України, заборону в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов'язані з видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Згідно з пунктом 7 цього Положення Державна міграційна служба України здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Отже, Положення про Державну міграційну службу України прямо передбачає можливість надання територіальним органам та підрозділам Державної міграційної служби України передбачених Положенням повноважень.

Відповідно до частини 1 стаття 9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частиною 1 статті 16 розділу II зазначеного вище Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Частиною 15 стаття 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 2 - 14 цієї статті, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено, що «…іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій».

Частиною 2 статті 263 КУпАП передбачено, що осіб, які незаконно перетнули або зробили спробу незаконно перетнути державний кордон України, порушили порядок в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, порушили прикордонний режим, режим в пунктах пропуску через державний кордон України або режимні правила у контрольних пунктах в'їзду - виїзду, вчинили злісну непокору законному розпорядженню або вимозі військовослужбовця чи працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а також іноземців та осіб без громадянства, які порушили правила перебування в Україні або транзитного проїзду через територію України, може бути затримано на строк до трьох годин для складення протоколу, а в необхідних випадках для встановлення особи і з'ясування обставин правопорушення - до трьох діб з повідомленням про це письмово прокурора протягом двадцяти чотирьох годин з моменту затримання.

Згідно пункту 27 частини 1 статті Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства:

стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення;

- стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

- затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України;

- затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Частиною 11 ст. 289 КАС України встановлено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У зв'язку з тим, що відповідач добровільно не бажає повертатися в країну свого походження, не має паспорта, незаконно перетнув державний кордон України, невідкладно не звернувся із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, не має законних підстав для перебування в Україні, суд вважає що позов є обґрунтованим та такий що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статті 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», Постанови №1 Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 25.06.2009 року, ГУ ДМС України в Одеській області розглянуло всю належну інформацію, яка була доступна а тому приходить до висновку, що виконання рішення про примусове видворення не буде означати для іноземця чи особи без громадянства реальної загрози бути страченим або підданим катуванню, нелюдському чи принизливому поводженню з боку влади країни, куди він видворяється.

Будь-яких підстав, передбачених статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн суду не надані.

Частиною 4 статті 5 КАС України передбачено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцієюта законами України.

7. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Відповідно до ч.1ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1ст. 77 КАС України), за згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У відповідності до ст. 254 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України.

Згідно ст..7 ч.1. Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституціїта законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України..

Таким чином, встановлені судом обставини, а саме: незаконність перебування відповідача на теперішній час на території України, відсутність у громадянина Бангладешу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, власного житла, постійного джерела існування, свідчать про те, що останній порушив вимоги згаданого Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI і відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону підлягає видворенню.

Керуючись ст. ст. 23-25, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 9, 20, 46, 241, 243, 245, 288, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянина Бангладешу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Затримати громадянина Бангладешу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців.

Рішення, відповідно до п.3 ч.2 ст. 371 КАС України, підлягає негайному виконанню частині затримання.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Приморського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя Домусчі Л.В.

Дата виготовлення повного тексту постанови протягом десяти днів 03.01.2018 року

29.12.2017