Справа № 675/1175/17
Суддя: Король О. В.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/1175/17
Провадження № 2-а/675/116/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2017 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Сопронюк С.Л., сторін та інших осіб, які беруть участь в справі:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Марчука О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав Хмельницької області в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" про визнання протиправними дій, скасування постанови, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (по тексту - ОСОБА_1.) звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" про визнання протиправними дій, скасування постанови, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

У своїй позовній заяві обгрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує, що 15.06.2017 року відбулося засідання дисциплінарної комісії Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)", під час якого розглядалося питання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, внаслідок проведення 06.06.2017 року обшуку в камері №33 сектору ДУ, де на той час відбував покарання. Зазначає, що в ході такого обшуку, за словами представників відповідача, було виявлено та вилучено мобільний телефон, акумуляторну батерею та сім-картку до нього. Звертає увагу, що такі речі було виявлено нібито в його сумці, однак в його володінні такої взагалі немає.

На думку позивача під час розгляду питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності було неповно досліджено всі фактичні обставини події, яка мала місце, не викликано свідків. Як вважає позивач, постанова про його поміщення до карцеру є незаконною та такою, що порушує його законні права та інтереси.

ОСОБА_1 зазначає у своєму позові і на те, що під час поміщення його до карцеру протиправно було відібрано усю літературу та позбавлено можливості повідомити про накладення вказаного стягнення родичів шляхом здійснення телефонної розмови.

З урахуванням вказаних обставин позивач просить суд визнати протиправними дії Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" щодо винесення невмотивованої постанови про притягнення до дисциплінарної відповідальності та безпідставних звинувачень у володінні та користуванні мобільного телефону; навмисне перешкоджання для участі у засіданні дисциплінарної комісії захисника за призначенням; свідоме ігнорування заяви про виклик на засідання дисциплінарної комісії свідків; невмотивоване поміщення до ОК №7 та незарахування часу проведеного в ній у строк перебування в карцері; ігнорування вимог КВК України щодо надання можливості у разі накладення стягнення повідомити про це своїх родичів. Крім того позивач просить суд скасувати постанову від 15.06.2017 року про поміщення його до карцеру строком на 14 діб та стягнути спричинену моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 грн.

У судових засіданнях позивач та його представник підтримали у повному обсязі позовні вимоги на підставах заявлених у поданій суду позовній заяві та просили відновити порушене право ОСОБА_1

Представник відповідача - Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» у судовому засіданні щодо заявленого адміністративного позову заперечувавав у повному обсязі. Пояснив, що засуджені зобов'язані виконувати встановлені законодавством обов'язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб, виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.

Крім того вказав, що засуджені зобов'язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.

Представник відповідача звертав увагу суду, що згідно вимог КВК України засудженим забороняється придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії.

Представник відповідача зазначав і те, що згідно додатку 6 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (пункт 3 розділу III) «Перелік предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено» до вказаного переліку внесено радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скетч-картки поповнення рахунку мобільного зв'язку, пейджери тощо), друкарські машинки, розмножувальні прилади.

З покликанням на приписи ч.ч. 1, 4, 7 ст. 102, ч. 1 ст. 132 КВК України вважає, що засудженого ОСОБА_1 правомірно було поміщено до карцеру на строк 14 діб.

При цьому представник відповідача акцентував увагу і на тому, що по даному факту засуджений ОСОБА_1 вину свою визнав, було проведено у встановленому порядку відповідне службове розслідування. У частині заборони брати з собою продукти харчування і особисті речі, то представник вказав на пряму заборону встановлену абзацом 8 п. 6 розділу XXV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань. Питання надання телефонних розмов засудженим, на яких накладено дисциплінарне стягнення у виді поміщення у карцер регулюється ч. 11 ст. 134 КВК України.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, врахувавши постанову Пленуму ВС України № від 31.03.1995 року та ухвалу слідчого судді від 26.06.2017 року у справі №675/1134/17, яка набрала законної сили.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Постановляючи судове рішення по суті заявлених вимог враховано наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відбуває покарання в Державній установі «Замкова виправна колонія (№58)», ознайомлений з вимогами КВК України, КПК України, КК України та нормативно-правових актів, що регламетують порядок та умови відбування покарань засудженими до позбавлення волі, що стверджується розпискою від 20.04.2015 року, яка знаходиться в матеріалах особової справи засудженого №2-К-15.

У ході розгляду справи з'ясовано, що 15.06.2017 року засуджений ОСОБА_1 був поміщений в карцер Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" строком на 14 діб. Підставою застосування відносно позивача вказаного дисциплінарного стягнення слугувала постанова начальника Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" від 15.06.2017 року про поміщення засудженого ОСОБА_1 в карцер на строк 14 діб.

Згідно вказаної постанови о 17 год. 10 хв. 06.06.2017 року в ОСОБА_1 під час позапланового обшуку в камері №33 СДУ, в кишені спортивної сумки було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Нокіа», акумуляторну батарею до нього та сім-картку невстановленого оператора.

Факт виявлення та вилучення вказаних вище предметів задокументовано рапортами молодшого інспектора ВНБ Баранець Ю.О. від 06.06.2017 року та начальника відділення Прокопивнюка Є.П. від 12.06.2017 року.

При цьому, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 08.06.2017 року, відібраних інспектором ВНБ Колядою О.М., він, жодного відношення до виявлених заборонених предметів не має.

По вказаному факту було проведено службове розслідування, що стверджено відповідним висновком від 12.06.2017 року за матеріалами службового розслідування по факту виявлення та вилучення заборонених предметів під час проведення 06.06.2017 року позапланового обшуку ІСДВ в камері №33.

Згідно розписки засудженого ОСОБА_1 09.06.2017 року його в установленому порядку повідомлено про дату засідання дисциплінарної комісії 15 год. 00 хв. 13.06.2017 року, яке було в подальшому відкладено на підстави заяви останнього до 15.06.2017 року з метою залучення захисника.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення від 12.06.2017 року у засудженого ОСОБА_1 заохочення відсутні, притягувався 20 разів до дисциплінарної відповідальності, 5 стягнень були погашеними.

Згідно до медичного висновку на момент огляду 15.06.2017 року засуджений ОСОБА_1 є здоровим, працездатним та може утримуватися в карцері.

На думку суду, приймаючи рішення та вчиняючи дії, які оскаржуються позивачем Державна установа «Замкова виправна колонія (№58)» діяла у спосіб та в межах чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Постановляючи судове рішення враховано також наступне.

Відповідно до ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України (по тексту - КВК України) кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов'язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.

Згідно ст. 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 3 КВК України до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання. (ч. 1, 2, 4 ст. 7 КВК України).

Суд констатує, що згідно ч. 3 ст. 107 КВК України засуджені зобов'язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами.

При цьому абзац 4 частини 4 ст. 107 вказаного Кодексу встановлює для засуджених заборону придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії.

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі регулюють Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року № 2186/5 (по тексту - Правила).

Ці Правила обов'язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи (п. 1 Правил).

Згідно пункту 3 розділу ІІІІ додатку №6 вказаних Правил виявлений у ОСОБА_1

мобільний телефон марки «NOKIA», ІМЕІ знищений шляхом зцарапування, акумуляторна батарея до нього №81880101 та сім-карта невстановленого мобільного оператора входить до переліку предметів, зберігання і використання яких засудженими заборонено.

Слід зазначити, що режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов'язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених (ч. 1 ст. 102 КВК України).

Частина 2 ст. 9 КВК України передбачає, що невиконання засудженими своїх обов'язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Суд бере до уваги і те, згідно ч. 1 ст. 132 КВК України за невиконання покладених обов'язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення:

попередження;

догана;

сувора догана;

грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати;

скасування поліпшених умов тримання;

поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб;

поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб;

переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Згідно пункту 5 розділу XXV Правил підставою для приймання та тримання засуджених у ДІЗО, карцерах та ПКТ (ОК) є постанова про поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор, карцер установи виконання покарань (додаток 29) або постанова про переведення засудженого в приміщення камерного типу (окрему камеру) установи виконання покарань (додаток 30), винесена начальником установи виконання покарань або особою, яка виконує його обов'язки, з визначенням строку тримання після перевірки пояснень засуджених по суті допущених правопорушень. Постанова оголошується засудженому під особистий підпис. Перед поміщенням засуджених у ДІЗО, карцер, ПКТ (ОК) начальник медичної частини (черговий лікар) зобов'язаний провести їх огляд. У разі неможливості тримання засудженого у ДІЗО, карцері, ПКТ (ОК) за станом здоров'я начальник медичної частини (черговий лікар) робить відмітку про переведення його до медичної частини установи виконання покарань на зворотному боці постанови.

Особи, поміщені до ДІЗО, карцерів та ПКТ (ОК), зі складу відділень соціально-психологічної служби не виключаються. Начальники відділень, вихователі проводять з ними виховну роботу і в період відбування стягнення.

У ході розгляду судом справи не встановлено порушення порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, постанова про поміщення в карцер від 15.06.2017 року прийнята у спосіб та в межах повноважень відповідача з врахуванням фактичних обставин, які передували накладенню дисциплінарного стягнення, в тому числі рапортів уповноважених працівників закладу виконання покарання, наявних у засудженого заохочень та стягнень, стану його здоров'я.

У ході розгляду встановлено, що ухвалою слідчого судді від 26.06.2017 року по справі № 675/1134/17 було задоволено клопотання начальника державної установи «Замкова виправна колонія №58» про конфіскацію на користь держави заборонених предметів та вилучено у засудженого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мобільний телефон марки «NOKIA», ІМЕІ знищений шляхом зцарапування, акумуляторну батарею до нього №81880101 та сім-карту невстановленого мобільного оператора.

У рамках розгляду вказаного провадження слідчим суддею було встановлено факт незаконного зберігання заборонених предметів саме засудженим ОСОБА_1

Ухвала слідчого судді від 26.06.2017 року по справі № 675/1134/17 залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 26.07.2017 року та має статус такої, що набрала законно сили.

Таким чином, вказана обставина є встановленою судовим рішення, яке набрало законної сили та в порядку ч. 1 ст. 72 КАС України не підлягає доказуванню.

Покликання позивача на протиправність дій відповідача в частині заборони брати з собою особисті речі, в тому числі, такі як літературу не заслуговують на увагу.

Так, засудженим забороняється брати із собою у ДІЗО або в карцери продукти харчування і особисті речі, за винятком рушника, мила, зубної пасти (порошку), зубної щітки, туалетного паперу, олівців, авторучок, зошитів, поштових марок, конвертів, а в установах для тримання жінок, крім зазначених речей, спеціальних засобів гігієни (п. 6 розділу ХХV Правил).

До покликань позивача щодо протиправного обмеження можливості у разі накладення стягнення повідомити про це своїх родичів за допомогою телефонної розмови суд відноситься критично.

Так, згідно ч. 11 ст. 134 КВК України засудженим, на яких накладено дисциплінарне стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор, карцер або переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), телефонна розмова може бути надана лише з дозволу начальника колонії як виняток, з метою виховного впливу або у зв'язку з винятковими особистими обставинами (смерть або тяжка хвороба близького родича, що загрожує життю хворого, стихійне лихо, що спричинило значну матеріальну шкоду засудженому або його сім'ї).

Показання свідка засудженого ОСОБА_8 також не дають підстав зробити висновок про порушення прав позивача відповідачем у даній справі.

З огляду на встановлення судом відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій та рішень відповідача, вимоги в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди також не підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та рішень, докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 159-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Король