Справа № 711/5666/17
Суддя: Демчик Р. В.
Дата ухвалення: 2018-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5666/17
Р І Ш Е Н Н Я

20 грудня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Демчика Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, лейтенанта поліції Гуленко Сергія Петровича, молодшого сержанта поліції Кузло Сергія Вікторовича, молодшого сержанта поліції Бєлової Олени Жанівни про визнання дій посадових осіб неправомірними, скасування постанови про адміністративне правопорушення та стягнення моральної шкоди,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, лейтенанта поліції Гуленко С.П., молодшого сержанта поліції Кузло С.В., молодшого сержанта поліції Бєлової О.Ж. про визнання дій посадових осіб неправомірними, скасування постанови про адміністративне правопорушення та стягнення моральної шкоди.

Позов обґрунтовує тим, що постановою інспектора роти №2 батальйону УПП в м. Кропивницькому ДПП Гуленко С.П. серії АР №805264 від 9 липня 2017 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

З діями представників влади та посадовців патрульної поліції він не згоден, вважає їх не законними.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності складена інспектором безпідставно, з перевищенням повноважень та з надуманих мотивів.

Інспектором патрульної поліції грубо порушено його права як учасника дорожнього руху, безпідставно зупинено його на вулиці Шульгіних у м. Кропивницькому та безпідставно притягнуто його до адміністративної відповідальності по ст. 122 КУпАП за відсутності адміністративного проступку.

Просив суд визнати дії інспекторів патрульної поліції Гуленко С.П., Кузло С.В., Бєлової О.Ж. по зупинці його автомобіля 9 липня 2017 року та накладення на нього безпідставного адміністративного стягнення неправомірними; визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР №805264 від 9 липня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.2 ст. 122 КУпАП; адміністративну справу відносно нього закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення; стягнути з інспектора Гуленко С.П. на його користь 1 грн. моральної шкоди; стягнути з інспектора Кузло С.В. на його користь 1 грн. моральної шкоди; стягнути з інспектора Бєлової О.Ж. на його користь 1 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідачів на його користь витрати, пов'язані з правовою допомогою.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 8 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, лейтенанта поліції Гуленко С.П., молодшого сержанта поліції Кузло С.В., молодшого сержанта поліції Бєлової О.Ж. про визнання дій посадових осіб неправомірними, скасування постанови про адміністративне правопорушення та стягнення моральної шкоди в частині вимог про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши відеозапис з реєстратора патрульного поліцейського, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В силу ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови інспектора роти №2 батальйону УПП в м. Кропивницькому ДПП Гуленко С.П. серії АР №805264 від 9 липня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до вищевказаної постанови, ОСОБА_1, 9 липня 2017 року о 12 год. 49 хв. в м. Кропивницькому, керуючи автомобілем Ford Galaxy, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по площі Б.Хмельницького в бік проспекту В.Вінніченка на перехресті з вул. Декабристів розпочав рух на заборонений сигнал світлофора, а саме поєднання червоного та жовтого, чи порушив п.8.7.3. «є» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов'язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху.

Пунктом 1.1 зазначених правил встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п.8.7.3. «є» Правил дорожнього руху, сигнали світлофора мають такі значення: поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

При цьому підпункт «б» п. 2.3 Правил зобов'язує водіїв механічних транспортних засобів бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п.1.5. Правил).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, з оглянутого судоми диску відеозапису, який наявний в матеріалах справи убачається, що позивач керуючи транспортним засобом розпочав рух на перехресті на заборонений сингал світлофору, а коли на світлофорі загорівся зелений сигнал, автомобіль, яким керував позивач практично перебував в центрі перехрестя.

За таких обставин суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що останній не порушував правил дорожнього руху, оскільки відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено факт вчинення позивачем правопорушення та надано неспростовні докази цього.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися лише органом поліції за місцем знаходження органу, а не за місцем зупинки транспортного засобу, з огляду на наступне.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 статті 122, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень,розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до вимог ч. 4ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч. 4 Р.І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015р. № 1395(Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до ч. 2 Р ІІІ постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті121, статтями121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті123, статтею124-1, статтями125,126, частинами першою, другою і третьою статті127, статтями128,129, статтею132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що у даній справі відповідач діяв в межах компетенції, склавши оскаржувану постанову «на місці» вчинення порушення, а не «за місцем» його вчинення.

При прийнятті рішення у даній справі суд прийняв до уваги правову позиції Вищого адміністративного суду України при розгляді справи № 750/8192/16а (К/800/36352/16).

Крім того, суд вважає необгрунтованими доводи позивача про те, що через розгляд справи на місці вчинення правопорушення, позивач був позбавлений можливості отримати правову допомогу та заперечення, оскільки згідно частини першої статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Так, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, інспектор патрульної поліції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР №805264 від 9 липня 2017 року є правомірною.

Відповідно п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладанні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що обтяжують і пом'якшують відповідальність, а згідно ст. 280 КУпАП, посадова особа, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Як вбачається з постанови, вона винесена уповноваженою на те особою національної поліції, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, на позивача накладене стягнення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, що дає суду вважати що відповідачем при її винесені враховані всі обставини, передбачені ст. 33 КУпАП, а тому постанова є законною та такою, що не підлягає до скасування.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст.ст. 9, 178, 245, 247, 251, 256, 280, 288, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 242-246,250,255,286 КАС України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, лейтенанта поліції Гуленко Сергія Петровича, молодшого сержанта поліції Кузло Сергія Вікторовича, молодшого сержанта поліції Бєлової Олени Жанівни про визнання дій посадових осіб неправомірними, скасування постанови про адміністративне правопорушення та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку скороченого провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Головуючий:

Повний текст рішення суду виготовлено 29 грудня 2017 року

Головуючий: Р. В. Демчик