Справа № 804/9198/16
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2017 рокусправа № 804/9198/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Бишевської Н.А.

судді: Семененка Я.В. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 р. у справі № 804/9198/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

"29" грудня 2016 р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якому просив

- визнати протиправним та скасувати рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 31 грудня 2015 року № 63/17-4 щодо анулювання свідоцтва платника єдиного податку серія НОМЕР_1 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

- зобов'язати Лівобережну об'єднану державну податкову інспекцію м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відновити реєстрацію Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку з того моменту, коли вона була здійснена та внести в реєстр платника єдиного податку запис про відміну анулювання.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю скасування реєстрації позивача як платника єдиного податку через відсутність будь-яких законодавчо визначених підстав.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 р. у справі № 804/9198/16 адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 31 грудня 2015 року № 63/17-4 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Судом встановлено, що контролюючим органом прийнято рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку щодо позивача у зв'язку з наявністю податкового боргу. З наданих сторонами документів, судом встановлено, що позивач в повному обсягу сплачував самостійно задекларовані зобов'язання зі сплати єдиного податку. Відповідно до даних облікової картки платника податків за позивачем з 2014 року обліковувався податковий борг в розмірі 17,66 грн. Дослідивши встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку, що податковим органом не проводилась перевірка щодо ФОП ОСОБА_1, не вручено податкові вимоги платнику податків, що унеможливило обізнаності позивача про наявність податкового боргу. За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Відмова в задоволенні вимоги про зобов'язання відповідача відновити реєстрації обумовлена її передчасністю.

Не погодившись з постановою суду, Лівобережною об'єднаною Державною податковою інспекцією м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 р. у справі № 804/9198/16, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що наявність у позивача податкового боргу є законною підставою для скасування його реєстрації як платника єдиного податку.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, про що видано Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2 від 11.04.2001 року та є платником єдиного податку, що підтверджується Свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_1 від 01.01.2012 року.

Лівобережною ОДПІ прийнято рішення від 31.12.2015 року № 63/17-4 щодо анулювання свідоцтва платника єдиного податку на підставі абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 та абз. 3 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України шляхом виключення з реєстру платника єдиного податку за рішенням контролюючого органу.

Рішення направлено податковим органом засобами поштового зв'язку 06.01.2016 року, проте доказів його отримання податковим органом суду не надано.

Оскаржене рішення обґрунтовано тим, що ФОП ОСОБА_1має податковий борг станом на: 01.07.2015 року 18,98 грн., 01.08.2015 року 18,98 грн., 01.09.2015 року 8385,46 грн., 01.10.2015 року 18,98 грн., 01.11.2015 року 18,98 грн., 01.12.215 року 6655,70 грн., 31.12.2015 року 19,26 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до податкового органу подано:

- декларація від 28.01.2015року за 2014 рік, де позивачем самостійно визначена сума єдиного податку в сумі 7463,75 грн., отримання якої підтверджується квитанцією № 2, та сплата задекларованої суми підтверджується платіжним дорученням № 1750 від 18.02.2015 року;

- декларація від 06.05.2015 року за 1 квартал 2015 року, де позивачем самостійно визначена сума єдиного податку в сумі 2825, 20 грн., отримання якої підтверджується квитанцією № 2, та сплата задекларованої суми підтверджується платіжним дорученням № 1786 від 07.05.2016 року;

- декларація від 24.07.2015 року за 3 квартали, де позивачем самостійно визначена сума єдиного податку в сумі 8366,48 грн., отримання якої підтверджується квитанцією № 2, та сплата задекларованої суми підтверджується платіжним дорученням № 1840 від 03.09.2015 року;

- декларація від 05.11.2015 року за 2015 рік, де позивачем самостійно визначена сума єдиного податку в сумі 6636,72 грн., отримання якої підтверджується квитанцією № 2, та сплата задекларованої суми підтверджується платіжним дорученням № 1898 від 16.12.2015 року;

- декларація від 19.01.2016 року за 2015 рік, де позивачем самостійно визначена сума єдиного податку в сумі 5342,79 грн., отримання якої підтверджується квитанцією № 2, та сплата задекларованої суми підтверджується платіжним дорученням № 1923 від 16.02.2016 року.

Так, відповідно до інформації, відображеної в інтегрованій картці платника по єдиному податку з фізичних осіб, відкритій в ІС Податковий блок, податковий борг позивача рахується станом на 31.12.2014 року у розмірі 17,66 грн., у продовж 2015 року позивач сплачував лише суму податку, яка визначена ним у податкових деклараціях, а тому податковий борг погашався частково.

Наявність непогашеного податкового боргу в розмірі 19,26 грн. слугувала підставою для анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Не погодившись з рішенням податкового органу, та вважаючи такі дії неправомірними, позиа звернувся до суду з позовом.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно п. 291.2 статті 291 Податкового кодексу України, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Підпунктом 298.1.2 п.298.1 статті 298 Податкового кодексу України визначено, що зареєстровані в установленому порядку фізичні особи - підприємці, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, вважаються платниками єдиного податку з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулася державна реєстрація.

Зареєстровані в установленому законом порядку субєкти господарювання (новостворені), які протягом 10 днів з дня державної реєстрації подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для третьої групи, яка не передбачає сплату податку на додану вартість, вважаються платниками єдиного податку з дня їх державної реєстрації.

Згідно п.299.10 ст. 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 298.2.3, 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Згідно п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно обґрунтованості доводів контролюючого органу про наявність у позивача податкового боргу, яка є підставою для скасування свідоцтва, проте вважає за необхідне відзначити, що відповідачем не дотримано в належному порядку вимог податкового законодавства щодо порядку стягнення податкового боргу з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що у зв'язку із наявністю у ОСОБА_1 податкового боргу, податковим органом сформовано податкові вимоги від 25.08.2015 року №5329-25 та від 03.12.2015 року №9903-25, які надіслано платнику податків засобами поштового звязку.

Згідно п4.6 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 10.10.2013 № 576, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 р. за № 1840/24372, податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на адресу за її місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження з повідомленням про вручення.

Контролюючим органом не надано доказів отримання цих податкових вимог позивачем, у зв'язку з чим вважається, що вони не вручені платнику податків.

Формальне відправлення податкових вимог без наявності доказів вручення їх платнику податків, не може розцінюватись судом як належна процедура, що гарантує обізнаність платника податків про наявність у нього податкового боргу.

Крім того, при прийнятті оскарженого рішення податковим органом не враховано вимоги статті 299 Податкового кодексу України.

Так, згідно абз. 1 п.299.11 Податкового кодексу України 299.11 у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку субєкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Відповідно до п. 86.1, 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Судом першої інстанції встановлено, що перевірка, за результатами проведення якої прийнято оскаржене рішення, податковим органом не проводилась, відповідно не складався акт перевірки.

Таким чином,з огляду на те, що податковим органом не проводилась перевірка щодо ФОП ОСОБА_1 внаслідок якої останньому не були вручені податкові вимоги платнику податків, що унеможливлювало його бути обізнаним про наявність податкового боргу, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність рішення відповідача про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 р. у справі № 804/9198/16 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 р. у справі № 804/9198/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко