Справа № 804/7758/17
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2018 року 11 год. 33 хвил. Справа №804/7758/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
за участі секретаря судового засіданняЧмони А.О.
за участю представників:
позивача відповідача Душацького С.С., Капрана Р.В. Синявського І.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітафудз» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та визнання протиправним та скасування наказу, -
22 листопада 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітафудз» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу №6481-п від 14.11.2017 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Вітафудз»».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року позовну заяву було залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків до 15 грудня 2017 року.
27 листопада 2017 року на виконання вимог суду представником позивача надано платіжне доручення №284 від 22 листопада 2017 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 3200 грн. та платіжне доручення №285 від 22 листопада 2017 року про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 480 грн.
Ухвалою суду від 28.11.2017 року клопотання про забезпечення позову в адміністративній справі №804/7758/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітафудз» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу задоволено частково, зупинено дію наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №6481-п від 14.11.2017 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Вітафудз»». В іншій частині клопотання відмовлено.
В обґрунтування позову зазначено наступне:
- проте, з законністю наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки погодитися не можна, оскільки пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік обставин, які є підставою для здійснення документальної позапланової перевірки;
- згідно з підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесеної ними відповідно до закону;
- в разі призначення рішенням суду (слідчого судді) перевірки відповідна перевірка може бути проведеною з підстав, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України, у зв'язку з чим, відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України, керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом;
- положеннями статті 21 Податкового кодексу України визначені обов'язки контролюючих органів, серед яких обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій;
- отже, контролюючі органи та їх посадові особи при прийнятті рішень, у тому числі, наказів про проведення позапланової перевірки, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України та іншими законами України;
- зазначеним рішенням суду не було призначено перевірку платника податків, як це передбачено нормами Податкового кодексу України, а було лише надано дозвіл на її проведення відповідним податковим органом;
- поняття «надати дозвіл на призначення перевірки» податковим органом, про що й клопотав прокурор перед судом і. що було судом задоволено, не е тотожним поняттю «призначити перевірку» судом;
- між тим серед виключних обставин, передбачених статтею 78 Податкового кодексу України, за яких передбачено здійснення документальних позапланових перевірок, така обставина, як судове рішення про надання дозволу суду на проведення перевірки - відсутня;
- таким чином, за відсутності рішення суду (слідчого судді) саме про призначення перевірки, призначення її наказом керівника контролюючого органу відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України є безпідставним, оскільки його норма однозначно регламентує обставини, за яких може бути здійснена перевірка, а саме таку перевірку перш за все повинен призначити суд, постановивши відповідне рішення про призначення перевірки;
Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просив в задоволенні позову відмовити, з викладенням наступних аргументів в заперечення проти позову:
- відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Зважаючи на те, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2017 року оскаржена не була, тому є такою що має законну силу та підлягає обов'язковому виконанню;
- на виконання вищевказаної ухвали керівником Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області було винесено наказ від 14.11.2017 року №6481-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Вітафудз»»;
- підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків. Згідно пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Відповідно до пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом;
- пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові;
- відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється зокрема за наявності отриманого судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону;
- зі змісту абзацу 2 пункту 3, пунктів 4, 5, 6 вказаного Порядку випливає, що акт є службовим документом, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, в якому міститься систематичний, чіткий, об'єктивний та повний виклад суттєвих обставин щодо фактів виявлених порушень із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. На підставі висновків, викладених в акті перевірки, податковим органом може бути прийнято податкове повідомлення-рішення.
- отже, акт перевірки та викладені у ньому факти і висновки не можна розглядати як рішення суб'єкта владних повноважень, що породжує для платника податків певні правові наслідки, регулює ті чи інші відносини і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Акт перевірки є виключно носієм доказової інформації про виявлені податковим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, обов'язковим документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Контролюючий орган не позбавлений права фіксувати в акті перевірки обставини та викладати власні висновки щодо таких обставин та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень, складених на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень. Оцінка висновків акту перевірки надається уповноваженими законом органами влади при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту;
У судовому засіданні представники сторін підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
- проведення документальної позапланової перевірки доручено спеціалістам Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в строки, встановлені Податковим кодексом України;
- ухвала не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення та підлягає безумовному виконанню.
У судовому засіданні представник відповідача не пояснив коли та яким супровідним листом отримано вказану ухвалу суду.
Контролюючим органом направлено оскаржуваний наказ платнику податків, якій отримано платником податків 16.11.2017 року разом із повідомленням про проведення перевірки.
Перевірка проведена з 20.11.2017 року по 24.11.2017 року.
- наказ від 11.08.2017 року №4332-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Вітафудз»»;
- наказ від 31.08.2017 року №4662-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Вітафудз»»;
- оскаржуваний наказ від 14.11.2017 року №6481-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Вітафудз»».
При цьому суд зазначає, що викладений предмет перевірки у редакції наказу від 17.11.2017 року №6594-п не відповідає предмету перевірки, на призначення якої у кримінальному провадженні надано дозвіл ухвалою слідчого судді, зокрема, змінено період перевірки, перелік операцій та галузі законодавства.
Відповідачем складено нове повідомлення про проведення перевірки від 17.11.2017 року №2784 та направлено платнику податків засобами поштового зв'язку.
Наявність наказу №6594-п від 17.11.2017 року та факт направлення повідомлення від 17.11.2017 року в акті перевірки не відображено.
Докази отримання платником податків наказу та повідомлення від 17.11.2017 року, до початку перевірки, суду не надано.
Вирішуючи заявлений спір, суд виходить із наступного.
Відповідно до статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок врегульований статтею 78 Податкового кодексу України, відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 якого документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки винесену ними відповідно до закону.
Відповідно до пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.
При цьому, контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.
Особливості проведення документальної невиїзної перевірки врегульовані статтею 79 Податкового кодексу України.
Так, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.
З вищенаведених норм права вбачається, що в разі призначення рішенням суду (слідчого судді) перевірки відповідна перевірка має бути проведена з підстав, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим, відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України, керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Як вбачається з ухвали Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2017 року, на яку посилається відповідач в оскаржуваному наказі, слідчим суддею було задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл на призначення у кримінальному провадженні документальної позапланової перевірки підприємства.
Суд зазначає, що ухвалою суду не було призначено перевірку платника податків, як це передбачено нормами Податкового кодексу України, а було лише надано дозвіл на її призначення у кримінальному провадженні.
Поняття «надати дозвіл на призначення у кримінальному провадженні документальної позапланової перевірки», про що й клопотав прокурор перед судом, що й було судом задоволено, не є тотожним поняттю «призначити перевірку» судом. При цьому, особу, якій надано такий дозвіл не визначено.
Таким чином, за відсутності рішення суду (слідчого судді) саме про призначення перевірки, призначення її наказом керівника контролюючого органу відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового України є безпідставним, оскільки його норма однозначно регламентує обставини, за яких може бути здійснена перевірка, а саме таку перевірку перш за все повинен призначити суд, постановивши відповідне рішення про призначення перевірки.
Відповідно до статті 7 «Джерела права, які застосовуються судом» Конституції України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В розглянутому спорі ухвалою слідчого судді не призначена перевірка, а лише надано дозвіл на її призначення у кримінальному провадженні, без зазначення особи, якій такий дозвіл надано.
Наведеними нормами права не передбачені повноваження органу доходів і зборів, зокрема й ГУ ДФС у Дніпропетровській області, самостійно призначати у кримінальному провадженні документальну позапланову перевірку, законодавством не передбачена й процедура отримання відповідачем дозволу на призначення у кримінальному провадженні перевірки.
Суд також звертає увагу, що контролюючим органом на підставі ухвали слідчого судді від 31.07.2017 року прийнято попередньо оскаржуваному наказу №6481-п від 14.11.2017 року про проведення невиїзної перевірки два накази про проведення виїзної перевірки від 11.08.2017 року №4332-п та від 31.08.2017 року №4662-п, однак, Податковим кодексом України не передбачено призначення декількох перевірок з однієї підстави.
Податковим кодексом України визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до статті 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року №2939-XII (далі - Закон №2939-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №2939-XII здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Головними завданнями органу державного фінансового контролю є, зокрема, здійснення державного фінансового контролю за діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.
Орган державного фінансового контролю координує свою діяльність з органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади, фінансовими органами, органами доходів і зборів, іншими контролюючими органами, органами прокуратури, Національної поліції, служби безпеки.
Відповідно до пункту 1 «Положення Державну фінансову інспекцію України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року №310, Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Статтею 11 Закону №2939-XII встановлено, що посадові особи органу державного фінансового контролю вправі приступити до проведення ревізії за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання посадовим особам підконтрольних установ, інших суб'єктів господарської діяльності під розписку, зокрема, копії рішення суду про дозвіл на проведення позапланової виїзної ревізії.
Суд зазначає, що чинне законодавство передбачає отримання у судовому порядку дозволу на проведення позапланової виїзної ревізії, однак, органом державного фінансового контролю, яким є Держфінінспекція.
Таким чином, оскільки оскаржуваний наказ винесений без наявності законних підстав, за наявності двох прийнятих та не реалізованих у встановленому порядку наказів, дії щодо проведення перевірки та складенню акту перевірки також є протиправними, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому суд вважає, що позовні вимоги про оскарження дій щодо проведення перевірки та складення акту мають розглядатись до ГУ ДФС у Дніпропетровській області, як відповідача, яким проведено перевірку як органом доходів і зборів, оскільки повноваження на проведення перевірки належать саме вказаним органам як контролюючим органам, а не їх посадовим особам, які здійснюють відповідні дій в межах службових обов'язків.
Надаючи оцінку аргументам відповідача про те, що наказ на проведення вичерпав своє дію, суд зазначає, що оскільки проведена саме невиїзна перевірка, яка не передбачає процедуру допуску до проведення перевірки, під час якої платником податків можуть бути реалізовані відповідні права, позивач не позбавлений права в судовому порядку оскаржити такий наказ.
У рішенні від 20.10.2011 року «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Як зазначено в постановах Верховного суду України від 16.02.2016 року по справі №21-2749а15 та від 27 січня 2015 року по справі №21-425а14:
- право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою;
- окрім того, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 ПК необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК;
- підсумовуючи наведене, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України доходить таких висновків: аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних;
- лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки;
- з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку;
- невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З системного аналізу матеріалів справи суд дійшов висновку про задоволення позову та присудження на користь позивача судових витрат.
Керуючись статтями 241-246, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №6481-п від 14.11.2017 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Вітафудз»».
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітафудз» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 3200 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 5 січня 2018 року.

Суддя І.О. Верба