Справа № 826/17773/17
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

04 січня 2018 року м. Київ № 826/17773/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Власенкової О.О., ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1 (далі також - позивач)

до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі також - відповідач)

про визнання протиправним і скасування рішення, наказу про звільнення,

поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення постійно діючої комісії з проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, що належать до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, від 21.07.2017 та результати зазначеного конкурсу;

- визнати укладеним на невизначений термін та таким, що наразі діє контракт від 05.04.2016 №2 ;

- скасувати наказ Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 12.09.2017 №166-п про звільнення ОСОБА_1;

- поновити ОСОБА_1 на посаді директора державного підприємства "Завод порошкової металургії".

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завдання адміністративного судочинства є справедливе та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних з судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, предметом оскарження є рішення постійно діючої комісії з проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, що належать до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, від 21.07.2017, за результатами якого переможцем конкурсного відбору на посаду керівника державного підприємства "Завод порошкової металургії" визначено ОСОБА_2, внаслідок чого оскаржуваним наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 12.09.2017 № 166-п позивача звільнено з посади директора цього підприємства.

Згідно з доводами позивача вищевказаний конкурсний відбір проведено з порушенням законодавчо встановленого порядку, що призвело до протиправного звільнення позивача та порушення його конституційного права на працю.

Однак, за висновком суду, цей спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з огляду на таке.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії.

Так, за змістом пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

У розумінні пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань у сфері публічного права.

При цьому, в розумінні пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Разом з тим, у межах спірних правовідносин Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, як і постійно діюча комісія з проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, що належать до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, утворена названим Міністерством, як суб'єктом управління у силу положень Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 №777, не виконують владних управлінських функцій по відношенню до позивача, а тому вказані у позовній заяві відповідачі у межах спірних правовідносин не є суб'єктами владних повноважень, а діють як суб'єкти управління майном по відношенню до державного підприємства "Завод порошкової металургії" та роботодавцем у відношенні як до позивача, так до новообраного керівника вказаного підприємства, тобто, останні реалізують функції власника на підставі норм Кодексу законів про працю України.

На підтвердження вказаного свідчить зміст контракту від 05.04.2016 №2, укладеного між Міністерством економічного розвитку і торгівлі України та ОСОБА_1, згідно з яким між вказаними особами виникли виключно трудові відносини, що є приватно-правовими за своїм змістом.

Таким чином, як свідчить зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивач звернувся до адміністративного суду з метою захисту своїх трудових прав внаслідок незаконного, на його думку, звільнення, з огляду на проведення конкурсного відбору на посаду керівника державного підприємства "Завод порошкової металургії". Отже, у межах спірних правовідносин позивач не здійснює діяльності, яка підпадає під визначення публічної служби, а у справі існує спір з трудових відносин, що, в свою чергу, виключає її розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною другою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об'єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На виконання вимоги, зазначеної у частині шостій статті 170 КАС України, суд зобов'язаний роз'яснити позивачу, що розгляд вказаних позовних вимог має здійснюватися за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України, що належить до юрисдикції місцевого загального суду, з урахуванням правил територіальної підсудності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.06.2015 у справі №21-588а15 та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23.02.2016 у справі №К/800/35041/15.

Керуючись вимогами статей 170 та 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.О. Власенкова