Справа № 820/6452/17
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2018-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2018 р. № 820/6452/17

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання -Ломаги А.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Носової В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1,61093 код НОМЕР_1) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вул. Полтавський шлях, буд. 46, пов. 3,Харків,61052), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії та скасувати постанову відповідача від 20.11.2017 року по ВП №37089184 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на рахунок в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, Харківське ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 311533;

- зобов'язати відповідача повернути кошти, стягнутіз рахунку позивача № НОМЕР_2, відкритого у ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, Харківське ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 311533.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в порушення норм Закону України "Про виконавче провадження", 20.11.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт та звернуто стягнення на кошти з рахунку НОМЕР_2, на який зараховується виключно заробітна плата за місцем роботи позивача. Позивач вважає такі дії державного виконавця протиправними, а постанову про арешт коштів боржника такую, яка підлягає скасуванню.

Представник відповідача проти позову заперечував зазначивши, що державним виконавцем накладено арешт під час відкриття виконавчого провадження з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчого документу, оскільки заборгованість за виконавчим документом яка складає 732484,12 грн. боржником самостійно сплачено не було, а тому відповідач вважає, що позивач ухиляється від сплати коштів на користь держави.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження по даній справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та представника відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.11.2017 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Носовою В.С. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 55198910 винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 37089184 (а.с.8).

Вказаною постановою накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках ПАТ КБ "Приватбанк" МФО 305299, Харківське ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" МФО 351533, АТ "УкрСиббанк" МФО 351005, та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та / або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Позивач не погодився з винесеною постановою, оскільки даною постановою звернуто стягнення на кошти з рахунку НОМЕР_2, на який зараховується заробітна плата за місцем роботи та 05.12.2017 року звернувся до начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про скасування вказаного арешту, надавши при цьому відповідну довідку ПАТ КБ "Приватбанк" на підтвердження того, що на вказаний рахунок нараховується заробітна плата.

Листом Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 05.12.2017 року № 40684 позивачу було відмовлено в скасуванні арешту вказаного рахунку.

Суд зазначає, що правовідносини з приводу розгляду адміністративним судом справ, предметом яких є рішення, дії, бездіяльність державної виконавчої служби унормовані ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч.1 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), котрі відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 року (далі Закон №№ 1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаного Закону, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Питання арешту майна (коштів) боржника на час винесення згаданої вище постанови врегульовується статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на дату винесення оскаржуваної постанови). Так, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19 1 та 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Аналізуючи приписи ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що законодавцем визначено вичерпний перелік підстав для заборони звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників.

Суд зазначає, що в оскаржувальній постанові про арешт коштів боржника від 20.11.2017 року відсутні критерії, за якими забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках позивача передбачені ст.48 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що постанова про арешт боржника від 20.11.2017 року винесена відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги позивача про визнання протиправними дії та скасування постанови відповідача від 20.11.2017 року по ВП №37089184 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на рахунок в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, Харківське ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 311533 не підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача повернути кошти, стягнути з рахунку позивача № НОМЕР_2, відкритого у ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, Харківське ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 311533, суд зазначає, що оскільки вказана позовна вимога є похідною від вимоги про визнання протиправними дії та скасування постанови відповідача від 20.11.2017 року по ВП №37089184 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на рахунок в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, Харківське ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 311533, яка не підлягає скасуванню, то у зв'язку з встановленими під час судового розгляду справи обставинами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України, У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі матеріалів справи та пояснень представників сторін, суд робить висновок, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень, в повному обсязі вчинив виконавчі дії та правомірно наклав арешт коштів боржника, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог позивача, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування рішення не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов