Справа № 808/3441/17
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року о 12 год. 44 хв.Справа № 808/3441/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна» (надалі - позивач, або ПрАТ «Дніпроспецсталь») звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у сумі 291 230 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 145 615 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Зокрема зазначив, що на підтвердження реальності вчинення господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Вертекс Торг», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал» є всі первинні бухгалтерські документи, що підтверджують вчинення операцій з контрагентами за липень 2017 року. Висновки Акту перевірки ґрунтуються лише на даних баз Державної фіскальної служби без посилань на жодний первинний бухгалтерський документ. Просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив з підстав, зазначених у письмових запереченнях №11391/9 від 06.12.2017 та пояснив, що під час проведення перевірки відповідачем встановлені порушення позивачем Податкового кодексу України. Зазначає, що при формуванні податкового кредиту за липень 2017 року позивачем неправомірно враховано суму ПДВ у розмірі 291 230 грн. у зв'язку з включенням сум ПДВ по податковим накладним, складеним ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Вертекс Торг», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал». Перевіркою не підтверджено реальність проведення господарських операцій між позивачем та вищевказаними контрагентами. Вважає, що ПрАТ «Дніпроспецсталь» створен схема штучного руху товару, спрямована на створення формального документообігу, про що свідчить те, що постачальники не мають матеріальної бази, об'єктивно необхідної для виконання поставок, які були предметом перевірки, контрагенти позивача були учасниками проведення транзитних фінансових потоків у правовідносинах з іншими суб'єктами господарювання, а також відсутність у ПрАТ «Дніпроспецсталь» документів, складенням яких опосередковується постачання продукції. Надані ж до перевірки документи не є достатніми доказами фактичного виконання розглядуваних поставок, що в сукупності з виявленими схемами штучного руху товарів постачальниками свідчить про безтоварність операцій, які підлягали перевірці, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку позивача. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

З матеріалів справи судом встановлено, що ПрАТ «Дніпроспецсталь» зареєстроване 15.04.1994 виконавчим комітетом Запорізької міської ради, на момент проведення перевірки перебувало на податковому обліку в Запорізькому управлінні Офісу ВПП ДФС та було платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва № 200345421 від 22.06.2017. Основний вид діяльності - виробництво чавуну, сталі та феросплавів.

Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків ДФС в період з 25.09.2017 по 13.10.2017 відповідно до наказу Офісу великих платників податків ДФС №2075 від 19.09.2017 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «Дніпроспецсталь» з питань достовірності декларування від'ємного значення податку на додану вартість по декларації за липень 2017 року, яке становить більше 100 тис. гривень (рядок 19 - 26 186031 грн.), результати якої оформлені актом перевірки №94/28-10-47-06/0186536 від 19.10.2017 (а.с. 24-62).

Як вбачається з акту перевірки відповідач дійшов висновку, про порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту по декларації за липень 2017 року (р.19) на суму 291 230 грн., що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку по декларації за липень 2017 року (р.20.2.1) на суму 291 230 грн.

На акт документальної позапланової виїзної перевірки №94/28-10-47-06/0186536 від 19.10.2017 позивач подав письмові заперечення, які відповідачем залишено без задоволення (а.с.66-73).

На підставі акту перевірки №94/28-10-47-06/0186536 від 19.10.2017 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.11.2017, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 291 230 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 145 615 грн. (а.с.22).

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

З матеріалів позовної заяви та пояснень представників сторін вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення став висновок контролюючого органу про відсутність підтвердження реальності проведення господарських операцій між ПрАТ «Дніпроспецсталь» та ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал», ТОВ «Вертекс Торг», оскільки відсутній факт (джерело) походження товару, його законного введення в обіг та/або задекларованого виробництва.

Разом з тим, суд не може погодитися з правомірністю оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, з огляду на таке.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як встановлено пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Щодо висновків відповідача про неправомірність формування позивачем податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал», ТОВ «Вертекс Торг» суд зазначає таке.

1. Перевіркою було встановлено, що ПрАТ «Дніпроспецсталь» у липні 2017 року мало взаємовідносини з ТОВ «Дніпротехмет» відповідно до договору поставки №11140792 від 04.12.2014 на придбання товару, асортимент якого, ціна, кількість узгоджуються сторонами в додатках (специфікаціях) до договору.

Згідно наданої ПрАТ «Дніпроспецсталь» до податкового органу податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2017 року встановлено включення до складу податкового кредиту податкових накладних, виписаних постачальником ТОВ «Дніпротехмет», сума ПДВ за операціями з придбання товару (дрібняк коксовий КМ-1) складає 64 645 грн. 50 коп.

До матеріалів справи підприємством ПрАТ «Дніпроспецсталь» надані документи, складені на виконання договору поставки №11140792 від 04.12.2014: додаткову угоду, специфікації, видаткові накладні, рахунки, паспорт якості, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення.

Операції відображені у бухгалтерському обліку ПрАТ «Дніпроспецсталь» у періоді липень 2017 року. Продукцію оприбутковано на склад позивача, в підтвердження чого надані прибуткові ордери.

Висновок перевіряючих щодо не підтвердження відповідними первинними документами та невідповідності задекларованих даних учасників вказаних господарських операцій на суму ПДВ 64 645 грн. 50 коп. ґрунтується на аналізі податкової звітності та інформації наявної в АС «Податковий блок» та Єдиному реєстрі податкових накладних, в ході якого встановлено відсутність придбання дрібняка коксового ТОВ «Дніпротехмет» у підприємств зазначених в сертифікатах якості (ПАТ «Євраз Баглійкокс», ТОВ «Союз-метал маркет»).

Із пояснень представника відповідача з'ясовано, що паспорт якості який надано до перевірки ПрАТ «Дніпроспецсталь» не має ніякого відношення до здійснення господарських операцій з придбання дрібняка коксового КМ-1 у ТОВ «Дніпротехмет» та не можуть вважатися первинними документами, що засвідчують реальне джерело походження товару.

2. Перевіркою встановлено, що ПрАТ «Дніпроспецсталь» у липні 2017 року мало взаємовідносини з ТОВ «Верагруп» відповідно до Договору №11160749 від 12.12.2016 на придбання феросплавів та інших матеріалів.

Як свідчать матеріали справи, згідно наданої ПрАТ «Дніпроспецсталь» до податкового органу податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2017 року встановлено включення до складу податкового кредиту податкових накладних, виписаних постачальником ТОВ «Верагруп», сума ПДВ за операціями з постачання сплаву алюмінію вторинного АВ-87 складає 211 877 грн. 88 коп.

До матеріалів справи підприємством ПрАТ «Дніпроспецсталь» надані документи, складені на виконання договору №11160749 від 12.12.2016: специфікації, видаткові накладні, рахунки, товарно-транспортні накладні, паспорти якості.

Продукцію оприбутковано на склад позивача, в підтвердження чого надані прибуткові ордери. Операції відображені у бухгалтерському обліку ПрАТ «Дніпроспецсталь» у періоді липень 2017 року.

Оплата за продукцію відбувалась в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ «Верагруп», що підтверджено платіжними дорученнями.

Як зазначив представник відповідача, товари що поставлялися ТОВ «Верагруп» на адресу ПрАТ «Дніпроспецсталь» придбано у іншого підприємства, по ланцюгу придбання у якого не підтверджується придбання чи виготовлення таких товарів, що на думку перевіряючих підтверджується проведеним аналізом податкового кредиту цього підприємства та його контрагентів за допомогою АІС «Єдиний реєстр податкових накладних» та АІС «Податковий блок» в ході якого встановлено, що кінцевими постачальниками придбаної продукції відображено придбання продуктів харчування, взуття, сигарет. В той час, як по ланцюгу постачання до ПрАТ «Дніпроспецсталь» відображено реалізацію алюмінію вторинного.

3. Перевіркою встановлено, що ПрАТ «Дніпроспецсталь» у липні 2017 року мало взаємовідносини з ТОВ «ВЕРТЕКС ТОРГ» відповідно до Договору №11160595 від 25.10.2016.

Як свідчать матеріали справи, згідно наданої ПрАТ «Дніпроспецсталь» до податкового органу податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2017 року встановлено включення до складу податкового кредиту податкових накладних, виписаних постачальником ТОВ «ВЕРТЕКС ТОРГ», сума ПДВ за операціями з постачання термоелементу тип S для машини TIRATEST та нагрівального елемента для машини TIRATEST складає 14 064 грн.

До матеріалів справи підприємством ПрАТ «Дніпроспецсталь» надані документи, складені на виконання договору №11160595 від 25.10.2016: специфікації, видаткові накладні, рахунки, сертифікат якості.

Продукцію оприбутковано на склад позивача, в підтвердження чого надані прибуткові ордери. Операції відображені у бухгалтерському обліку ПрАТ «Дніпроспецсталь» у періоді липень 2017 року.

Оплата за продукцію відбувалась в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ «ВЕРТЕКС ТОРГ», що підтверджено платіжними дорученнями.

Як зазначив представник відповідача, товари що поставлялися ТОВ «ВЕРТЕКС ТОРГ» на адресу ПрАТ «Дніпроспецсталь» придбано у іншого підприємства, по ланцюгу придбання у якого не підтверджується придбання чи виготовлення таких товарів, що на думку перевіряючих підтверджується проведеним аналізом податкового кредиту цього підприємства та його контрагентів за допомогою АІС «Єдиний реєстр податкових накладних» та АІС «Податковий блок» в ході якого встановлено, що кінцевими постачальниками придбаної продукції відображено придбання господарських товарів та продуктів харчування. В той час, як по ланцюгу постачання до ПрАТ «Дніпроспецсталь» відображено реалізацію термоелементу тип S для машини TIRATEST та нагрівального елемента для машини TIRATEST .

4. Перевіркою було встановлено, що ПрАТ «Дніпроспецсталь» у липні 2017 року мало взаємовідносини з ТОВ «УКРСПЕЦІНДУСТРІЯ-МЕТАЛ» відповідно до договору поставки №11170333 від 15.06.2017 на придбання товару, асортимент якого, ціна, кількість узгоджуються сторонами в додатках (специфікаціях) до договору.

Згідно наданої ПрАТ «Дніпроспецсталь» до податкового органу податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2017 року встановлено включення до складу податкового кредиту податкових накладних, виписаних постачальником ТОВ «УКРСПЕЦІНДУСТРІЯ-МЕТАЛ», сума ПДВ за операціями з придбання товару (алюмінію вторинного АВ-87) складає 177 207 грн. 80 коп.

До матеріалів справи підприємством ПрАТ «Дніпроспецсталь» надані документи, складені на виконання договору поставки №11170333 від 15.06.2017: специфікації, видаткові накладні, рахунки, паспорт якості, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення.

Операції відображені у бухгалтерському обліку ПрАТ «Дніпроспецсталь» у періоді липень 2017 року. Продукцію оприбутковано на склад позивача, в підтвердження чого надані прибуткові ордери.

Висновок перевіряючих щодо не підтвердження відповідними первинними документами та невідповідності задекларованих даних учасників вказаних господарських операцій на суму ПДВ 177 207 грн. 80 коп. ґрунтується на аналізі податкової звітності та інформації наявної в АС «Податковий блок» та Єдиному реєстрі податкових накладних, в ході якого встановлено відсутність придбання алюмінію вторинного марки АВ-87 ТОВ «УКРСПЕЦІНДУСТРІЯ-МЕТАЛ».

Таким чином, висновки Акту перевірки в цілому базуються на результатах аналізу податкової звітності контрагентів позивача (ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал», ТОВ «Вертекс Торг»), податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (АІС «Єдиний реєстр податкових накладних») (Архів податкової звітності), в ході якого, як зазначає відповідач, встановлено, що наведені вище постачальники ПрАТ «Дніпроспецсталь» не є виробниками придбаного товару та відображали придбання аналогічних товарів, реалізованих в подальшому ПрАТ «Дніпроспецсталь», у своїх постачальників, в свою чергу останніми така продукція самостійно не виготовлялась, не придбавалась по всьому ланцюгу постачання.

Проте, суд не погоджується з такою позицією відповідача з огляду на встановлені у справі обставини.

Всі надані в ході перевірки податкові накладні, містять дату виписки, порядковий номер, найменування продавця та покупця, дату виникнення податкового зобов'язання, номенклатуру, одиницю виміру, кількість, ціну з ПДВ та без ПДВ, суму ПДВ, прізвище особи, яка склала податкові накладні. Податкові накладні зареєстровані в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних та містять електронний підпис уповноваженої особи.

Судом досліджено всі первині документи, які були надані позивачем до матеріалів справи, якими підтверджені господарські операції між позивачем та його контрагентами.

Як позивач, так і вищевказані контрагенти позивача на час здійснення спірних господарських операцій були зареєстровані як юридичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності, що не заперечується відповідачем по справі, тобто, як позивач, так і його контрагенти мали відповідний обсяг цивільної право - та дієздатності, а також обсяг прав як платника ПДВ для укладення спірних договорів, а тому формування позивачем податкового кредиту від цих підприємств є правомірним.

Щодо зауважень контролюючого органу до сертифікатів якості, суд зазначає, що сертифікати якості не є первинними документами і стосуються лише якості поставленого товару.

Така ж позиція висловлена і в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27.04.2016 №К/800/48061/15 з цього питання.

Суд дійшов висновку, що наявність первинних документів є достатньою підставою для відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку, а оскільки дані податкового обліку базуються на даних бухгалтерського обліку, висновок відповідача щодо незаконності віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є необґрунтованим, що зумовлює відсутність підстав для висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

Вказані ж в Акті висновки є суто суб'єктивною думкою податкового органу яка ґрунтується на припущеннях.

Крім того, податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускали його контрагенти, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з вищевказаними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

До того ж, ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер відповідальності юридичної особи.

ПрАТ «Дніпроспецсталь» не наділене повноваженнями здійснювати контроль та перевірку господарської діяльності своїх контрагентів, та не має можливості перевіряти обставини ведення їх господарської діяльності. При придбанні товару покупець зобов'язаний лише сплатити відповідну суму податку на додану вартість продавцю в ціні товару, який зобов'язаний врахувати дану суму в складі податкових зобов'язань відповідної звітності з податку на додану вартість і у встановленому порядку сплатити її до бюджету, а у випадку невиконання даних своїх обов'язків, понести за це правопорушення встановлену за законом відповідальність.

В даному випадку Актом перевірки не встановлено жодного фактичного порушення платником податків вимог норм законодавства, а отже відсутні підстави для позбавлення позивача права на бюджетне відшкодування.

Згідно ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковим для правозастосування органами правосуддя.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 22 січня 2009 року у справі «Булвес» АД проти Болгарії (заява №3991/03) визначено, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність свого рішення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що висновок, зроблений відповідачем в Акті, є необґрунтованим та недоведеним, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення, прийняте відповідачем на підставі встановлених Актом порушень, є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 03 листопада 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» судові витрати у розмірі 6552 грн. 68 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова