Справа № 826/18621/16
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 грудня 2017 року 09 год. 20 хв. № 826/18621/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: Головуючого - судді Дегтярьової О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу
за позовом Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продторг Груп»
про стягнення заборгованості у сумі 1 105 095,73 грн., -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулася Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - позивач, ДПІ) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Продторг Груп» (далі також - відповідач, ТОВ «Продторг Груп»), в якому просить стягнути з відповідача () податковий борг з податку на додану вартість у сумі 1 105 095,73 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у відповідача податкового боргу з податку на додану вартість всього на загальну суму 1 105 095,73 грн., який виник у зв'язку з несплатою та несвоєчасною сплатою товариством самостійно узгоджених сум податкових зобов'язань, задекларованих ним у поданій податковій звітності, а також узгоджених у досудовому порядку грошових зобов'язань, визначених контролюючим органом (позивачем) в порядку ст. 54 Податкового кодексу України згідно податкових повідомлень-рішень від 05.09.2014 року № , від 17.10.2014 року № та від 24.11.2014 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.11.2016 року було відкрито скорочене провадження в адміністративній справі № 826/18621/16 (головуючий суддя Арсірій Р.О.).

Надіслана на адресу ТОВ «Продторг Груп» рекомендованим листом № 280 копія вказаної ухвали була повернута до суду разом поштовим відправленням з причини «закінчення встановленого строку зберігання».

В подальшому згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2017 року дану справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Дегтярьовій О.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.12.2017 року матеріали справи № 826/18621/16 прийнято до провадження суддею Дегтярьовою О.В. та дану справу призначено до розгляду в порядку скороченого провадження.

Надіслана на адресу ТОВ «Продторг Груп» рекомендованим листом № 637 копія вказаної ухвали від 04.12.2017 року була повернута до суду разом поштовим відправленням з причини «не розшукано».

Станом на 29.12.2017 року до суду будь-які відомості про зміну місцезнаходження відповідача не надходили.

Частиною четвертою ст. 33 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на момент відправлення копій ухвали про відкриття скороченого провадження та ухвали про прийняття справи до провадження сторонам) визначено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик надсилається юридичним особам за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Аналогічні норми закріплені у ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній станом на момент розгляду справи по суті).

Таким чином, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття скороченого провадження в адміністративній справі, а також про його права та обов'язки, зокрема про право надати свої заперечення проти позову або заяву про визнання позову.

Згідно з ч. 4 ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній до 15.12.2017 року) справа в порядку скороченого провадження розглядається суддею одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Починаючи з 15.12.2017 року набрала чинності редакція Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції з 15.12.2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом норм ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України справи у спорах про стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження, а також інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, відносяться до незначної складності, які розглядаються в порядку спрощеного провадження відповідно правил гл. 10 розд. ІІ цього Кодексу.

Зокрема, ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на викладене вище та відсутність клопотань сторін про розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та прийняття рішення у справі по суті з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Продторг Груп» (, місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Перспективна, буд. 11) перебуває на обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, як платник податків за основним місцем обліку.

З тексту позовної заяви та довідки від 10.11.2016 року № 6181/9/26-55-17-02 вбачається, що загальний розмір податкового боргу відповідача перед бюджетом станом на день звернення позивача із цим позовом до суду становить 1 105 095,73 грн.

За даними контролюючого органу заявлена до стягнення податкова заборгованість у розмірі 1 105 095,73 грн. виникла у зв'язку з несплатою ТОВ «Продторг Груп» сум самостійно узгоджених податкових зобов'язань, задекларованих платником у податкових деклараціях з податку на додану вартість за січень 2014 року (реєстр. № від 19.02.2014 року), за травень 2014 року (реєстр. № від 26.06.2014 року), а також узгоджених у досудовому порядку грошових зобов'язань, визначених контролюючим органом (позивачем) в порядку ст. 54 Податкового кодексу України згідно податкових повідомлень-рішень від 05.09.2014 року № на суму 170 грн., від 17.10.2014 року № на суму 2 040 грн. та від 24.11.2014 року № на суму 257 грн. Вказані податкові повідомлення-рішення були направлені за адресою місцезнаходження платника та повернулися не врученими з причин незалежних від контролюючого органу, що підтверджується наявними матеріалами справи.

27.07.2015 року ДПІ сформувала та виставила ТОВ «Продторг Груп» податкову вимогу за № 1451-23, згідно якої станом на 26.07.2015 року сума податкового боргу відповідача за узгодженим грошовим зобов'язанням за платежем: код бюджетної класифікації «14010100» становила 1 104 838,73 грн. (в тому числі недоїмка - 1 102 615 грню, штрафні санкції - 2 210 грн. та сума пені - 13,73 грн.). Дана Вимога від 27.07.2015 року разом з рішенням № 1451-23 про опис майна у податкову заставу від 27.07.2015 року була надіслана контролюючим органом за адресою місцезнаходження товариства та повернулася не врученою з причини незалежної від контролюючого органу, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Жодні документальні докази оскарження платником податків вказаних податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги у судовому порядку, скасування їх у досудовому/судовому порядку сторони до суду не подали.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Пунктами 54.1, 54.3 і 54.5 ст. 54 Податкового кодексу України (далі за текстом - ПК України) передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

У відповідності до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В розумінні пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України «податковий борг» - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В свою чергу у відповідності до норм абз. 1 п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 цього Кодексу).

Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що «податкова вимога» - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

В силу норми п. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Також, у відповідності до п. 3.1 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 року № 576, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 року за № 1840/24372 та діяв до 08.09.2017 року, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відтак, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що право на формування податкової вимоги виникає у контролюючого органу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання.

Одночасно нормами п. 95.1 і 95.2 ст. 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі, однак не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Доказів сплати суми грошових зобов'язань, визначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за звітні періоди 2014 року та у податкових повідомленнях-рішеннях від 05.09.2014 року № , від 17.10.2014 року № та від 24.11.2014 року № , у встановлені ПК України строки відповідач до суду не подав.

Таким чином, з огляду на вищевикладене та з урахуванням наявних у справі матеріалів, суд приходить до висновку, що суми узгоджених у досудовому порядку грошових зобов'язань з податку на додану вартість, задекларованих ТОВ «Продторг Груп» у податкових деклараціях реєстр. № від 19.02.2014 року та № від 26.06.2014 року, а також визначених контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях від 05.09.2014 року № , від 17.10.2014 року № та від 24.11.2014 року № набули статусу податкового боргу, та відповідно про наявність у позивача правових підстав для виставлення податкової вимоги.

Станом на день розгляду справи в суді доказів сплати суми податкового боргу у розмірі 1 105 095,73 грн. сторонами суду не надано.

Згідно з п. 41.2 ст. 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Отже, беручи до уваги те, що податкову заборгованість в сумі 1 105 095,73 грн. відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив, та наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надано, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог контролюючого органу.

Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст. 12, ст.ст. 72 - 77, ст. 139, ст. 257, ст. 262, ст. 263, ст.ст. 241 - 246, ст. 250, ст.ст. 295 - 297, ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Продторг Груп» (місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Перспективна, буд. 11, ) на користь Державного бюджету України суму податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 1 105 095,73 грн. (один мільйон сто п'ять тисяч дев'яносто п'ять гривень 73 копійки) наступним чином: на бюджетний рахунок № 0007, одержувач: УДКСУ у Печерському районі ГУ ДКСУ у м. Києві, , банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, код платежу « 14010100».

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими в ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя О.В. Дегтярьова