Справа № 572/2626/17
Суддя: Рижий О. А. О. А.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа № 572/2626/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Рижого О.А.

при секретарі - Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 5 батальйону УПП в м. Рівне ДПП ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом інспектора роти № 5 батальйону УПП в м. Рівне ДПП ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 14 жовтня 2017 року інспектором роти №5 батальйону УПП в м. Рівне ДПП рядовим поліції ОСОБА_2, було винесено постанову серії АР №677627 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121, ч.1 ст.126 КупАП та накладено стягнення у розмірі 425 гривень, оскільки 14.10.2017 року, о 10 год. 20 хв. рухаючись по вул. Суворова,14 в м. Сарни, обладненими засобами паскової безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, а також не пред'явив для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п 2.4а ПДР. Позивач в позові зазначає, що вказана в постанові інформація не відповідає дійсності, оскільки 14 жовтня 2017 року, перебуваючи біля автомобіля PEUGEOT н.з. НОМЕР_1, який стояв за вищевказаною адресою, до нього підійшли патрульні, які запитали чому він керував транспортним засобом, при цьому не був пристебнутий ременем безпеки, на що позивач відповів що він не керує транспортним засобом, а знаходиться поряд нього, а тому не має необхідності в цьому. Після чого працівники патрульної поліції попросили ОСОБА_1 пред'явити їм документи на автомобіль та посвідчення водія. Позивач в позові пояснює, що документів надати працівникам поліції не зміг, так як вони залишилися в машині по вул. Суворова,14, у м. Сарни. Крім того, ОСОБА_1 в позові зазначає, що відповідач обмежив його право скористатися правовою допомогою при винесенні даної постанови та повідомлено, що в постанові не передбачено надання пояснень, а лише потрібен його підпис, тому пояснень в ній своїх не виклав, повідомивши лише працівника поліції, що він з вказаною постановою не згідний.

Посилаючись на те, що в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.1 ст.126 КупАП, позивач просив визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в підтвердження чого надав суду диск із відеозаписом за його участі та відповідача. Просив суд позовні вимоги задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, в заперечення позову надав суду диск із відеозаписом за участі його та ОСОБА_1

Дослідивши письмові докази по справі, переглянувши відеозаписи за участі сторін, суд приходить до висновку про те, що позов слід задоволити частково.

Судом встановлено, що Постановою від 14 жовтня 2017 року серії АР № 677627 інспектором роти № 5 батальйону УПП м. Рівне ДПП ОСОБА_3 позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 5 статті 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, керуючись положеннями ст. 33, 284 та ч. 2 ст. 36 КУпАП. Відповідно до даної постанови на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до пункту 2.1 "а" розділу 2 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та, у відповідності до п.2.4 ПДР, на вимогу працівника поліції повинен пред'явити для перевірки зазначені документи. Такий же обов'язок для водія встановлює ч.2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух".

Відповідно до п.2.3.в. Правил дорожнього руху України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний : на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки) користуватись ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адмінстратине правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно ст. 280 КупАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з пояснень позивача, при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення, він був позбавлений можливості надати пояснення по даному факту та скористатися послугами адвоката чи іншого фахівця в галузі права, тобто було порушено його право на захист.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Згідно п.3 ч.1 ст.293 КупАП передбачено, що розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення, перевіряючи законність та обгрунтованість винесеної постанови, може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що прийти до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення - неможливо, оскільки відповідачем не було надано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що позивач дійсно скоїв зазначене правопорушення. А тому адміністративний позов ОСОБА_1 в цій частині слід задоволити.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідач по справі є суб'єктом владних повноважень, однак не надав доказів на підтвердження правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне задовольнити позов у частині скасування вказаної постанови.

Крім цього, позивач просить визнати протиправними дії відповідача при складанні вказаної постанови.

Так, позивач посилається на неправомірні дії інспектора відносно нього та порушення відповідачем його прав під час розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення.

Дійсно, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має права, обсяг і зміст яких встановлено статтею 268 КУпАП.

Однак, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має заявлять клопотання з метою реалізації наданих їй прав.

В судовому засіданні не доведено, що під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, позивач заявляв будь-які клопотання з приводу розгляду справи відповідачем, що свідчить про відсутність порушень інспектором прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскільки предметом позову є визнання неправомірними дій саме інспектора роти №5 батальйону УПП в м. Рівне ДПП ОСОБА_2, однак, позивачем не обґрунтовано які неправомірні, на його думку, дії вчинялись саме відповідачем вказана вимога є необґрунтованою.

З огляду на наведене, вимога позивача щодо визнання дій інспектора роти №5 батальйону УПП в м. Рівне ДПП ОСОБА_2 при складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення неправомірними є необґрунтованою, а тому не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 159 - 163 КАС України, ст. 276, 280, 293 КупАП, суд -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 5 батальйону УПП в м. Рівне ДПП ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задоволити частково.

Скасувати постанову серії АР № 677627 від 14.10.2017 року інспектора роти №5 батальйону УПП в м. Рівне ДПП рядовим поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч 1, ч.5 ст. 121 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити, за їх безпідставністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.А. Рижий