Справа № 810/1670/17
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року м.Київ № 810/1670/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління ДФС України у Київській області (далі - відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточненої заяви від 23.05.2017 (том 1, а.с. 81-91), просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 31.03.2017 №;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Київській області від 31.03.2017 №Ф-;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС України у Київській області від 31.03.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 31.03.2017 №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 31.03.2017 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період лютий-березень 2017 року Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було проведено планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, за результатами якої складений акт перевірки від 13.03.2017 №120/10-36/НОМЕР_1.

На підставі акту перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 31.03.2017 №, від 31.03.2017 №, від 31.03.2017 №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 31.03.2017 № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 31.03.2017 №Ф-.

Позивач зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень, рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки) стало віднесення позивачем до складу витрат, повязаних з його господарською діяльністю, сум грошових коштів, які були фактично сплачені позивачем на користь ТОВ Яндекс.Україна за послуги з розміщення рекламних матеріалів на проекті Яндекс.Директ за 2015 рік у розмірі 22999,98 грн. та за 2016 рік у розмірі 78405,18 грн.

Позивач наголошує, що всі акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), які були складені між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ Яндекс.Україна, в результаті надання вказаним контрагентом позивача послуг з розміщення рекламних матеріалів на проекті Яндекс.Директ за період 2015-2016 року, відповідають вимогам законодавства та підтверджують реальний характер відповідних господарських операцій.

Позивач стверджує, що більшу частину замовлень від клієнтів ФОП ОСОБА_1 отримує через мережу Інтернет на своєму веб-сайті http://fop-grinchuk-os.prom.ua/, а тому надані ТОВ Яндекс.Україна у 2015-2016 рр. рекламні послуги безпосередньо були спрямовані на просування та реалізацію розміщених на веб-сайті позивача товарів та послуг.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що в ході податкової перевірки позивачем не підтверджено використання у господарській діяльності послуги з розміщення рекламних матеріалів на проекті Яндекс.Директ, які були надані ТОВ Яндекс.Україна на загальну суму101405,20 грн., у т.ч. за 2015 рік на сумі 22999,97 грн. та за 2016 рік на суму 78405,18 грн.

Так, відповідач зазначив про те, що позивачем не було надано до перевірки будь-які документальні, інформаційні матеріали, первинні документи (деталізовані акти), які б підтверджували приналежність понесених витрат до безпосередньо отриманого доходу ФОП ОСОБА_1

Відповідач наголосив, що до перевірки надано однотипні не деталізовані акти виконаних послуг, в яких не вказано ні витрати часу, ні розцінки за виконані роботи, тобто не доведено звязок наданих послуг з господарською діяльністю позивача.

У звязку з цим, відповідач вважає, що прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки) відповідає вимогам чинного законодавства.

Присутній у судових засіданнях 20.07.2017 та 26.09.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Присутній у судових засіданнях 20.07.2017 та 26.09.2017 представник позивача проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 26.09.2017 суд за письмовим клопотанням позивача поставив на обговорення сторін питання про можливість продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження. Сторони щодо продовження розгляду справи у порядку письмового провадження не заперечували.

Протокольною ухвалою суду від 26.09.2017 постановлено здійснювати подальший розгляд адміністративної справи №810/1670/17 в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до інформації з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.09.2017 № ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, а не як суб'єкт підприємницької діяльності.

Таким чином, належним позивачем у справі є фізична особа-підприємець ОСОБА_1.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце реєстрації: 31000, АДРЕСА_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець 19.08.2009, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.09.2017 № (том 5, а.с.65-67).

Види господарської діяльності позивача за КВЕД 2010: 51.19.0. Посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту; 51.53.2. Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним та опалювальним устаткуванням; 52.46.0. Роздрібна торгівля залізними виробами, фарбами та склом; 52.48.9. Роздрібна торгівля іншими непродовольчими товарами; 51.90.0 Інші види оптової торгівлі.

Судом встановлено, що у період з 13.02.2017 по 24.02.2017, на підставі п.77.1, п.77.4 ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, відповідно до наказу ГУ ДФС у Київській області від 31.01.2017 №112, від 24.02.2017 №309 та направлень на перевірку від 10.02.2017 №267 та №268, виданих ГУ ДФС у Київській області, посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області була проведена планова виїзна перевірка дотримання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, за результатами якої було складено акт перевірки від 13.03.2013 №120/10-36/НОМЕР_1 (далі акт перевірки) (том 1, а.с. 22-46).

В акті перевірки зазначено про те, що в ході перевірки не підтверджено використання ФОП ОСОБА_1 послуг, наданих ТОВ Яндекс.Україна (), а саме розміщення рекламних матеріалів на проекті Яндекс.Директ за 2015 рік на суму 22999,97 грн., за 2016 рік на суму - 78405,18 грн., згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Посадовими особами контролюючого органу зазначено, що позивачем до перевірки було надано однотипні не деталізовані акти виконаних послуг, в яких не вказано витрати часу, розцінки за виконані роботи та інших підтверджуючих документів, тобто не доведено виконання наданих послуг та її повязаність з господарською діяльністю підприємця.

Крім того, в акті зазначено, що в ході планової документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 взагалі не було надано будь-які документальні, інформаційні матеріали, первинні документи (деталізовані акти), які б підтверджували приналежність понесених витрат (розміщення рекламних матеріалів на проекті Яндекс.Директ) до безпосередньо отриманого доходу позивачем у відповідному звітному періоді.

Відповідач вказав на те, що в порушення п.177.2 ст.177, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 було безпідставно включено до складу витрат грошові кошти у сумі 101405,20 грн., у тому числі за 2015 рік у сумі 22999,98 грн., за 2016 рік у сумі 78405,18 грн.

Також в акті перевірки зазначено, що за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 ФОП ОСОБА_1 задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 1153648 гривень.

Посадовими особами контролюючого органу вказано про те, що в ході перевірки було встановлено завищення позивачем суми податкового кредиту на загальну суму 21120,00 грн. (том 1, а.с. 37).

Так, в акті перевірки зазначено, що у 2015-2016 роках ФОП ОСОБА_1 було включено до податкового кредиту накладні за отримані послуги від ТОВ Яндекс.Україна (): розміщення рекламних матеріалів на проекті Яндекс.Директ за серпень 2015 року в сумі 400,00 грн., за жовтень 2015 року в сумі 400,00 грн., за листопад 2015 року в сумі 1800,00 грн., за грудень 2015 року в сумі 2000,00 грн., за січень 2016 року в сумі 1200,00 грн., за лютий 2016 року в сумі 600,00 грн., за березень 2016 року в сумі 1200,00 грн., за квітень 2016 року в сумі 1200,00 грн., за травень 2016 року в сумі 800,00 грн., за червень 2016 року в сумі 1200,00 грн., за липень 2016 року в сумі 800,00 грн., за серпень 2016 року в сумі 1920,00 грн., за вересень 2016 року в сумі 560,00 грн., за жовтень 2016 року в сумі 2240,00 грн., за листопад 2016 року в сумі 2280,00 грн., за грудень 2016 року в сумі 2520,00 грн.

Податковий орган під час перевірки дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 до податкового кредиту неправомірно включені суми ПДВ, які не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника та безпосередньо не повязані з отриманням доходу за отримані послуги від вищезазначеного контрагента (том 1, а.с. 39).

Також в акті перевірки зазначено, що керуючись вимогами п.1 ст.1, п.4, 5 ст.4, п.2, 3 ст.7, п.11 ст.8, ст.9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI, Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 №21-5 за результатами планової документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 визначено податкові зобовязання по сплаті єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 25230,13 грн., у тому числі за 2015 рік - 7980,99 грн. та за 2016 рік 17249,14 грн. (том 1, а.с. 44).

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем пп.16.1.2 п.16.1 ст.16 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме заниження суми загального оподатковуваного доходу за 2015 рік на суму 22999,98 грн. та за 2016 рік на суму 78405,18 грн. та про визначення суми податкових зобовязань зі сплати військового збору на загальну суму 1521,08 грн., в тому числі за 2015 рік у сумі 345,00 грн. та за 2016 рік у сумі 1176,08 грн.

В акті перевірки відповідач дійшов висновків про порушення ФОП ОСОБА_1 наступних вимог чинного законодавства:

- п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у звязку із заниженням позивачем загального оподатковуваного доходу на загальну суму 101405,16 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 22999,98 грн. та за 2016 рік на суму 78405,18 грн., в результаті чого визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 18712,93 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 4600,00 грн. та за 2016 рік на суму 14112,93 грн.;

- п.1 ст.1, п.4, 5 ст.4, п.2, 3 ст.7, п.11 ст.8, ст.9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, від 08.07.2010 №2464-VI, Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 №21-5, в результаті заниження позивачем податкового зобовязання по сплаті єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на суму 25230,13 грн., у тому числі за 2015 рік на суму 7980,99 грн. та за 2016 рік на суму 17249,14 грн.;

- п.198.3, п.198.4 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті заниження позивачем суми податку на додану вартість на суму 21120,00 грн. що підлягає сплаті (перераухванню), у тому числі за серпень 2015 року на суму 400,00 грн., жовтень 2015 року в сумі 400,00 грн., листопад 2015 року в сумі 1800,00 грн., за грудень 2015 року в сумі 2000,00 грн., за січень 2016 року в сумі 1200,00 грн., за лютий 2016 року в сумі 600,00 грн., за березень 2016 року в сумі 1200,00 грн., за квітень 2016 року в сумі 1200,00 грн., за травень 2016 року в сумі 800,00 грн., за червень 2016 року в сумі 1200,00 грн., за липень 2016 року в сумі 800,00 грн., за серпень 2016 року в сумі 1920,00 грн., за вересень 2016 року в сумі 560,00 грн., за жовтень 2016 року в сумі 2240,00 грн., за листопад 2016 року в сумі 2280,00 грн., грудень 2016 року в сумі 2520,00 грн.;

- пп.16.1.2 п.16.1 ст.16 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме заниження суми загального оподатковуваного доходу за 2015 рік на суму 22999,98 грн. та за 2016 рік на суму 78405,18 грн., в результаті чого визначено суму податкових зобовязань зі сплати військового збору на загальну суму 1521,08 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 345,00 грн. та за 2016 рік в сумі 1176,08 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі акту перевірки ГУ ДФС у Київській області були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення від 31.03.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, у розмірі - 23391,16 грн., з яких сума за податковим зобовязанням - 18712,93 грн., сума штрафних санкцій 4678,23 грн. (том 1, а.с.17);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 31.03.2017 №Ф- щодо сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 25230,13 грн. (том 1, а.с.18);

- рішення від 31.03.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 5844,13 грн. (том 1, а.с.19);

- податкове повідомлення-рішення від 31.03.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 26400,00 грн., з яких сума за податковим зобовязанням 21120,00 грн., сума за штрафними санкціями 5280,00 грн. (том 1, а.с. 20);

- податкове повідомлення-рішення від 31.03.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання зі сплати військового збору на 1901,35 грн., з яким сума за податковим зобовязанням 1521,08 грн., сума штрафних санкцій 380,27 грн. (том 1, а.с. 21).

Не погоджуючись з прийняттям відповідачем податкових повідомлень-рішень від 31.03.2017 №, від 31.03.2017 №, від 31.03.2017 №, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 31.03.2017 №Ф- та рішенням від 31.03.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання їх протиправними та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Приписами пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі - у редакції, станом на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до абз.3 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 ст.177 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать, зокрема, інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України).

У статті 1 Закону України Про рекламу від 03.07.1996 №270/96-ВР (далі - у редакції, станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що реклама це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Згідно п.178.2 ст.178 ПК України доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 178.3 ст.178 ПК України визначено, що оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

У разі неотримання довідки про взяття на облік особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, об'єктом оподаткування є доходи, отримані від такої діяльності без урахування витрат.

Суд зазначає, що Податковий кодекс України не встановлює конкретного переліку витрат, які можуть зменшувати дохід для визнання об'єкта оподаткування. Основним критерієм для обґрунтування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, є їх належність та необхідність для провадження незалежної професійної діяльності.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до приписів п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.10 ст.201 цього Кодексу, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (у редакції, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №996-XIV) метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Статтею 9 Закону №996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Судом встановлено, що підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску є висновки посадових осіб Головного управління ДФС у Київській області про безпідставне включення позивачем до складу витрат, повязаних з його господарською діяльністю, сум фактично сплачених позивачем на користь ТОВ Яндекс.Україна () за послуги з розміщення рекламних матеріалів на проекті Яндекс.Директ за 2015 рік в розмірі 22999,98 грн. та за 2016 рік в розмірі 78405,18 грн.

Так, в акті перевірки зазначено, що до перевірки надано однотипні не деталізовані акти виконаних послуг, в яких не вказано витрати часу, розцінки за виконані роботи та інших підтверджуючих документів, тобто не доведено виконання наданих послуг та її повязаність з господарською діяльністю підприємця.

Також зазначено, що в ході планової документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 взагалі не було надано будь-які документальні, інформаційні матеріали, первинні документи (деталізовані акти), які б підтверджували приналежність понесених витрат (розміщення рекламних матеріалів на проекті Яндекс.Директ) до безпосередньо отриманого доходу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у відповідному звітному періоді (том 1, а.с. 32).

У звязку з чим, суд зазначає наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 був самостійно створений веб-сайт http://fop-grinchuk-os.prom.ua на безкоштовній інтернет-платформі www.prom.ua, яка призначена для того, щоб її користувачі могли самостійно і без участі певних підрядних субєктів створювати свої власні веб-майданчики для продажу певних товарів або послуг.

Зазначене підтверджується копіями роздруківки з веб-сайту позивача на порталі prom.ua (том 1, а.с. 155-159).

Судом встановлено, що ТОВ Яндекс.Україна протягом 2015-2016 року надавало ФОП ОСОБА_1 послуги з розміщення контекстної реклами на проекті Яндекс.Директ.

Суд зазначає, що принцип дії контекстної реклами полягає в тому, що рекламне оголошення відображається у відповідності зі змістом, контекстом інтернет-сторінки, тобто відображається відвідувачам інтернет-сторінок, сфера інтересів яких потенційно співпадає з тематикою товару чи послуг, які рекламуються, що підвищує вірогідність їх відклику на рекламу. Для визначення відповідності рекламного матеріалу сторінці інтернет-сайту зазвичай використовується принцип ключових слів, на які зорієнтовані і пошукові системи.

Так, позивач за допомогою сервісу Яндекс.Директ розміщував текст ключові слова, такі як: звукове обладнання, cвiтлове обладнання, музичнi інструменти, встановлення звукового обладнання,встановлення свiтлового обладнання, звуковi iнсталяцii, купити підсилювач, купити прожектор, купити пульт керування свiтлом, купити акустичну систему, купити лазер для клубу, купити дим машину, купити свiтломузику, озвучка приміщень, пiдсвiтка фасадiв, звук для ресторану, за допомогою яких потенційний користувач товарів та послуг позивача при введенні цих слів у інтернет-пошуковику Яндекс зможе перейти на веб-сайт позивача http://fop-grinchuk-os.prom.ua та замовити у позивача відповідний товар чи послугу.

Рекламування саме вищезазначених ключових слів підтверджує копія інтерфейсу створення рекламної компанії на сервісі Яндекс.Директ (том 1, а.с. 160-167) та копія даних статистики відвідувань веб-сайту позивача користувачами сервісу Яндекс за період 2016-2017 року (том 1, а.с. 168-172).

Позивач пояснює, що він, як рекламодавець сплачує ТОВ Яндекс.Україна кошти за кожен клік (перехід на посилання) відповідного користувача на веб-сайті Позивача http://fop-grinchuk-os.prom.ua.

Згідно умов, що зазначені в рахунках-фактурах та в актах приймання-передачі наданих послуг з ТОВ Яндекс.Україна, оплата здійснюється на умовах 100% попередньої оплати відповідно до заздалегідь виставлених рахунків-фактур, а на початку наступного календарного місяця, на підставі даних статистики відвідуваності веб-сайту http://fop-grinchuk-os.prom.ua потенційними клієнтами позивача,ТОВ Яндекс.Україна виставляє позивачу акти приймання-передачі наданих послуг за відповідний минулий період.

На підтвердження отримання рекламних послуг від ТОВ Яндекс.Україна позивачем надано рахунки-фактури: від 19.08.2015 №U-58885380-1 на суму 2400,00 грн., у т.ч. ПДВ 400,00 грн. (т.2, а.с.5-7); від 16.10.2015 №U-62281318-1 на суму 2400,00 грн., у т.ч. ПДВ 400,00 грн. (т.2, а.с.10-12); від 03.11.2015 №U-63534108-1 на суму 2400,00 грн., у т.ч. ПДВ 4000,00 грн. (т.2, а.с.14-16); від 12.11.2015 №U-64184236-1 на суму 3600,00 грн., у т.ч. ПДВ 600,00 грн. (т.2, а.с.18-20); від 24.11.2015 №U-65087134-1 на суму 4800,00 грн., у т.ч. 800,00 грн. (т.2, а.с.23-25); від 04.12.2015 №U-65952190-1 на суму 2400,00 грн., у т.ч. 400,00 грн. (т.2, а.с.27-29); від 15.12.2015 №U-66976460-1 на суму 2400,00 грн., у т.ч. 400,00 грн. (т.2, а.с.32-34); від 22.12.2015 №U-67630710-1 на суму 2400,00 грн., у т.ч. ПДВ 400,00 грн. (т.2, а.с.37-39); 29.12.2015 №U-68249719-1 на суму 4800,00 грн., у т.ч. 800,00 грн. (т.2, а.с.41-43); від 21.01.2016 №U-70338304-1 на суму 3600,00 грн., у т.ч. 600,00 грн. (т.2, а.с.46-48); від 28.01.2016 №U-71086936-1 на суму 4800,00 грн., у т.ч. 800,00 грн. (т.2, а.с.51-53); від 22.02.2016 №U-73942479-1 на суму 3600,00 грн., у т.ч. 600,00 грн. (т.2, а.с.56-58); від 14.03.2016 №U-75986512-1 на суму 2400,00 грн., у т.ч. 400,00 грн. (т.2, а.с.61-63); від 23.03.2016 №U-76856461-1 на суму 3600,00 грн., у т.ч. 600,00 грн. (т.2, а.с.67-69); від 12.04.2016 №U-78871000-1 на суму 2400,00 грн., у т.ч. 400,00 грн. (т.2, а.с.73-75); від 27.04.2016 №U-80417488-1 на суму 4800,00 грн., у т.ч. 800,00 грн. (т.2, а.с.77-79); від 16.05.2016 №U-82194208-1 на суму 4800,00 грн., у т.ч. 800,00 грн. (т.2, а.с.82-84); від 03.06.2016 №U-84264442-1 на суму 3600,00 грн., у т.ч. 600,00 грн. (т.2, а.с.87-89); від 23.06.2016 №U-86565406-1 на суму 3600,00 грн., у т.ч. 600,00 грн. (т.2, а.с.92-94); від 26.07.2016 №U-92843437-1 на суму 4800,00 грн., у т.ч. 800,00 грн. (т.2, а.с.98-100); від 05.08.2016 №U-94998148-1 на суму 4560,00 грн., у т.ч. 760,00 грн. (т.2, а.с.103-105); від 29.08.2016 №U-100304568-1 на суму 6960,00 грн., у т.ч. 1160,00 грн. (т.2, а.с.107-109); від 20.09.2016 №U-105972493-1 на суму 3360,00 грн., у т.ч. 560,00 грн. (т.2, а.с.112-114); від 05.10.2016 №U-110308936-1 на суму 3120,00 грн., у т.ч. 520,00 грн. (т.2, а.с.116-118); від 12.10.2016 №U-112541256-1 на суму 6960,00 грн., у т.ч. 1160,00 грн. (т.2, а.с.121-123); від 13.10.2016 №U-112825250-2 на суму 3360,00 грн., у т.ч. 560,00 грн. (т.2, а.с.125-127); від 01.11.2016 №U-119266285-1 на суму 3360,00 грн., у т.ч. 560,00 грн. (т.2, а.с.129-131); від 08.11.2016 №U-121665694-1 на суму 4560,00 грн., у т.ч. 760,00 грн. (т.2, а.с.133-135); від 18.11.2016 №U-125238433-1 на суму 5760,00 грн., у т.ч. 960,00 грн. (т.2, а.с.138-140); від 01.12.2016 №U-130675066-1 на суму 5760,00 грн., у т.ч. 960,00 грн. (т.2, а.с.142-144); від 15.12.2016 №U-137506802-1 на суму 9360,00 грн., у т.ч. 1560,00 грн. (т.2, а.с.148-150) та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) складені між позивачем та ТОВ Яндекс.Україна за період 2015-2016 роки: від 31.08.2015 №42322780 на суму 90,00 грн., у т.ч. ПДВ 15,00 грн. (т.2, а.с.2); від 30.09.2015 №43193951 на суму 659,60 грн., у т.ч. 109,93 грн. (т.2, а.с.3); від 17.10.2015 №43711106 на суму 1650,40 грн., у т.ч. ПДВ 275,07 грн. (т.2, а.с.4); від 31.10.2015 №44193712 на суму 1752,00 грн., у т.ч. ПДВ 292,00 грн. (т.2, а.с.8); від 12.11.2015 №44437142 на суму 648,00 грн., у т.ч. 108,00 грн. (т.2, а.с.9); від 16.11.2015 №44624180 на суму 2400,00 грн., у т.ч. 400,00 грн. (т.2, а.с.13); від 26.11.2015 №44908233 на суму 3600,00 грн., у т.ч. 600,00 грн. (т.2, а.с.17); від 09.12.2015 №45500390 на суму 2971,09 грн., у т.ч. 495,18 грн. (т.2, а.с.21); від 30.11.2015 №45215971 на суму 1828,91 грн., у т.ч. 304,82 грн. (т.2, а.с.22); від 23.12.2015 №45846729 на суму 2400,00 грн., у т.ч. 400,00 грн. (т.2, а.с.26); від 06.01.2016 №46322372 на суму 0,02 грн., в т.ч. 0,00 грн. (т.2, а.с.30); від 31.12.2015 №46130899 на суму 2399,98 грн., у т.ч. ПДВ 400,00 грн. (т.2, а.с.31); від 06.01.2016 №46322395 на суму 529,79 грн., у т.ч. 88,30 грн. (т.2, а.с.35); від 31.12.2015 №46130843 на суму 1870,21 грн., у т.ч. ПДВ 311,70 грн. (т.2, а.с.36); від 22.01.2016 №46654331 на суму 4800,00 грн., у т.ч. 800,00 грн. (т.2, а.с.40); від 24.02.2016 №47661398 на суму 1205,41 грн., у т.ч. 200,90 грн. (т.2, а.с.44); від 31.01.2016 №46984711 на суму 2394,59 грн., у т.ч. 399,10 грн. (т.2, а.с.45); від 25.02.2016 №47686707 на суму 57,02 грн., у т.ч. ПДВ 9,50 грн. (т.2, а.с.49); від 24.02.2016 №47661295 на суму 4 742,98 грн., у т.ч. 790,50 грн. (т.2, а.с.50); від 29.02.2016 №47978607 на суму 952,48 грн., у т.ч. 158,75 грн. (т.2, а.с.54); від 15.03.2016 №48371784 на суму 2647,52 грн., у т.ч. 441,25 грн. (т.2, а.с.55); від 23.04.2016 №49773712 на суму 0,18 грн., у т.ч. ПДВ 0,03 грн. (т.2, а.с.59); від 31.03.2016 №48998910 на суму 2399,82 грн., у т.ч. 399,97 грн. (т.2, а.с.60); від 31.03.2016 №48998937 на суму 864,64 грн., у т.ч. ПДВ 144,11 грн. (т.2, а.с.64); від 30.04.2016 №50272022 на суму 2735,27 грн., у т.ч. 455,88 грн. (т.2, а.с.65); від 03.05.2016 №50345925 на суму 0,09 грн., у т.ч. 0,01 грн. (т.2, а.с.66); від 30.04.2016 №50272041 на суму 2301,91 грн., у т.ч. ПДВ 383,65 грн. (т.2, а.с.70); від 05.05.2016 №50376691 на суму 1,19 грн., у т.ч. 0,20 грн. (т.2, а.с.71); від 03.05.2016 №50345917 на суму 96,90 грн., у т.ч. 16,15 грн. (т.2, а.с.72); від 25.05.2016 №50887564 на суму 4800,00 грн., у т.ч. ПДВ 800,00 грн. (т.2, а.с.76); від 16.06.2016 №51803390 на суму 2879,88 грн., у т.ч. ПДВ 479,98 грн. (т.1, а.с.80); від 31.05.2016 №51208849 на суму 1920,12 грн., у т.ч. 320,02 грн. (т.2, а.с.81); від 30.06.2016 №52338187 на суму 2076,35 грн., у т.ч. 346,06 грн. (т.2, а.с.85); від 15.07.2016 №52886614 на суму 1523,65 грн., у т.ч. 253,94 грн. (т.2, а.с.86); від 31.07.2016 №53440387 на суму 3598,76 грн., у т.ч.. 599,79 грн. (т.2, а.с.90); від 23.08.2016 №54469952 на суму 1,24 грн., у т.ч. ПДВ 0,21 грн. (т.2, а.с.91); від 31.07.2016 №53440407 на суму 110,39 грн., у т.ч. 18,40 грн. (т.2, а.с.95); від 08.09.2016 №55182912 на суму 0,02 грн., у т.ч. ПДВ 0,00 грн.; від 31.08.2016 №54837400 на суму 4689,59 грн., у т.ч. 781,60 грн. (т.2, а.с.97); від 31.08.2016 №54837433 на суму 2699,14 грн., у т.ч. 449,86 грн. (т.2, а.с.101); від 08.09.2016 №55182904 на суму 1860,86 грн., у т.ч. 310,14 грн. (т.2, а.с.102); від 28.09.2016 №55777736 на суму 6960,00 грн., у т.ч. 1160,00 грн. (т.2, а.с.106); від 30.09.2016 №56060115 на суму 22205,89 грн., у т.ч. 367,65 грн. (т.2, а.с.110); від 06.10.2016 №56289894 на суму 1154,11 грн., у т.ч. 192,35 грн. (т.2, а.с.111); від 13.10.2016 №56624033 на суму 3120,00 грн., у т.ч. 520,00 грн. (т.2, а.с.115); від 31.10.2016 №57399553 на суму 5095,15 грн., у т.ч. 849,19 грн. (т.2, а.с.119); від 04.11.2016 №575799074 на суму 1864,85 грн., у т.ч. 310,81 грн. (т.2, а.с.120); від 21.10.2016 №56885366 на суму 3360,00 грн., у т.ч. 560,00 грн. (т.2, а.с.124); від 11.11.2016 №57792938 на суму 3360,00 грн., у т.ч. 560,00 грн. (т.2, а.с.128); від 22.11.2016 №58140340 на суму 4560,00 грн., у т.ч. 760,00 грн. (т.2, а.с.132); від 30.11.2016 №58619746 на суму 5001,33 грн., у т.ч. 833,56 грн. (т.2, а.с.136); від 03.12.2016 №58768093 на суму 758,67 грн., у т.ч. 126,44 грн. (т.2, а.с.137); від 16.12.2016 №59270647 на суму 5760,00 грн., у т.ч. 960,00 грн. (т.2, а.с.141).

Отже, загальна сума виконаних послуг становить 126720,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ Яндекс.Україна для формування податкового кредиту з податку на додану вартість за вказаними господарськими операціями надано позивачу податкові накладні: від 19.08.2015 №14513 на суму 2400,00 грн., в т.ч. ПДВ 400,00 грн.; від 16.10.2015 №14390 на суму 2400,00 грн., в т.ч. ПДВ 400,00 грн.; від 03.11.2015 №2175 на суму 2400,00 грн., в т.ч. ПДВ 400,00 грн.; від 12.11.2015 №11238 на суму 3600,00 грн., в т.ч. ПДВ 600,00 грн.; від 24.11.2015 №22562 на суму 4800,00 грн., в т.ч. 800,00 грн.; від 04.12.2015 №4438 на суму 2400,00 грн., в т.ч. ПДВ 400,00 грн.; від 15.12.2015 №14850 на суму 2400,00 грн., в т.ч. ПДВ 400,00 грн.; від 22.12.2015 №21501 на суму 2400,00 грн., в т.ч. ПДВ 400,00 грн.; від 29.12.2015 №27251 на суму 4800,00 грн., в т.ч. ПДВ 800,00 грн.; від 21.01.2016 №15175 на суму 3600,00 грн., в т.ч. ПДВ 600,00 грн.; від 28.01.2016 №21568 на суму 4800,00 грн., в т.ч. ПДВ 800,00 грн.; від 22.02.2016 №21627 на суму 3600,00 грн., в т.ч. ПДВ 600,00 грн.; від 14.03.2016 №12957 на суму 2400,00 грн., в т.ч. ПДВ 400,00 грн.; від 23.03.2016 №22482 на суму 3000,00 грн., в т.ч. ПДВ 600,00 грн.; від 12.04.2016 №11567 на суму 2000,00 грн., в т.ч. ПДВ 400,00 грн.; від 27.04.2016 №26415 на суму 4000,00 грн., в т.ч. ПДВ 800,00 грн.; від 16.05.2016 №11780 на суму 4000,00 грн., в т.ч. ПДВ 800,00 грн.; від 06.06.2016 №4659 на суму 3000,00 грн., в т.ч. ПДВ 600,00 грн., від 23.06.2016 №21953 на суму 3000,00 грн., в т.ч. ПДВ 600,00 грн., від 26.07.2016 №23680 на суму 4000,00 грн., в т.ч. ПДВ 800,00 грн.; від 05.08.2016 №5081 на суму 3800,00 грн., в т.ч. ПДВ 760,00 грн.; від 29.08.2016 №26361 на суму 5800,00 грн., в т.ч. ПДВ 1160,00 грн.; від 20.09.2016 №20047 на суму 2800,00 грн., в т.ч. ПДВ 560,00 грн.; від 05.10.2016 №4709 на суму 2600,00 грн., в т.ч. ПДВ 520,00 грн.; від 13.10.2016 №13882 на суму 2800,00 грн., в т.ч. 560,00 грн.; від 19.1.2016 №18603 на суму 5800,00 грн., в т.ч. ПДВ 1160,00 грн.; від 01.11.2016 №1083 на суму 2800,00 грн., в т.ч. ПДВ 560,00 грн.; від 09.11.2016 №9799 на суму 3800,00 грн., в т.ч. ПДВ 760,00 грн.; від 18.11.2016 №21259 на суму 4800,00 грн., в т.ч. ПДВ 960,00 грн.; від 01.12.2016 №934 на суму 4800,00 грн., в т.ч. ПДВ 960,00 грн.; від 15.12.2016 №17688 на суму 7800,00 грн., в т.ч. ПДВ 1560,00 грн.; від 14.03.2016 №12957 на суму 2400,00 грн., в т.ч. ПДВ 400,00 грн.; від 18.01.2017 №14591 на суму 5800,00 грн., в т.ч. ПДВ 1160,00 грн.; від 23.02.2017 №27106 на суму 4800,00 грн., в т.ч. ПДВ 960,00 грн. разом з відповідними квитанціями №1, які підтверджують їх прийняття ДФС України (том 3, а.с. 107-171).

Суми ПДВ за вказаними податковими накладними були включені позивачем до складу податкового кредиту за серпень 2015 року, за жовтень - грудень 2015 року, за січень 2016 року, за березень грудень 2016 року, про що свідчать додатки №5 до податкових декларацій з ПДВ за серпень 2015 року від 19.09.2015 (том 4, а.с.192-195), за жовтень 2015 року від 20.11.2015 (том 4, а.с.208-215), за листопад 2015 року від 21.12.2015 (том 4, а.с.218-223); за грудень 2015 року від 20.01.2016 (том 4, а.с.226-233), за січень 2016 року від 17.02.2016 (том 4, а.с.236-239), за березень 2016 року від 20.04.2016 (том 4, а.с.250-255), за травень 2016 року від 11.06.2016 (том 4, а.с.266-271), за червень 2016 року від 19.07.2016 (том 4, а.с.274-279), за липень 2016 року від 18.08.2016 (том.4, а.с.282-287), за серпень 2016 року від 20.09.2016 (том 4, а.с.290-295), за вересень 2016 року від 20.10.2016 (том 4, а.с.298-303), за жовтень 2016 року від 19.11.2016 (том 4, а.с.306-311), за листопад 2016 року від 19.12.2016 (том 4, а.с.314-319), за грудень 2016 року від 20.01.2017 (том 4, а.с.322-327).

Оплата позивачем рекламних послуг, наданих ТОВ Яндекс.Україна у період 2015-2016 року, підтверджується копіями платіжних доручень: від 19.08.2015 №1704 на суму 2400,00 грн.; від 16.10.2015 №1754 на суму 2400,00 грн.; від 03.11.2015 №1779 на суму 2400,00 грн.; від 12.11.2015 №1789 на суму 3600,00 грн.; від 24.11.2015 №1797 на суму 4800,00 грн.; від 04.12.2015 №1807 на суму 2400,00 грн.; від 15.12.2015 №1829 на суму 2400,00 грн.; від 22.12.2015 №1844 на суму 2400,00 грн.; від 29.12.2015 №1851 на суму 4800,00 грн.; від 21.01.2016 №1871 на суму 3600,00 грн.; від 28.01.2016 №1876 на суму 4800,00 грн.; від 22.02.2016 №1911 на суму 3600,00 грн.; від 14.03.2016 №1938 на суму 2400,00 грн.; від 23.03.2016 №1953 на суму 3600,00 грн.; від 12.04.2016 №1992 на суму 2400,00 грн.; від 27.04.2016 №2021 на суму 4800,00 грн.; від 16.05.2016 №2044 на суму 4800,00 грн.; від 06.06.2016 №2065 на суму 3600,00 грн.; від 23.06.2016 №2090 на суму 3600,00 грн.; від 26.07.2016 №2124 на суму 4800,00 грн.; від 05.08.2016 №2138 на суму 4560,00 грн.; від 29.08.2016 №2169 на суму 6960,00 грн.; від 20.09.2016 №2197 на суму 3360,00 грн.; від 05.10.2016 №2205 на суму 3120,00 грн.; від 13.10.2016 №2220 на суму 3360,00 грн.; від 19.10.2016 №2219 на суму 6960,00 грн.; від 01.11.2016 №2242 на суму 3360,00 грн.; від 09.11.2016 №2254 на суму 4560,00 грн.; від 18.11.2016 №2266 на суму 5760,00 грн.; від 01.12.2016 №2291 на суму 5760,00 грн.; від 15.12.2016 №2320 на суму 9360,00 грн. (том 1, а.с. 120-150).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2017 в адміністративній справі №810/1670/17 витребувано у позивача аналітично-бухгалтерські дані щодо пов'язаності отриманих послуг з господарською діяльністю платника податків, та їх впливу на отримання позивачем прибутку за період, що перевірявся, всі докази на підтвердження наявності розумності економічної причини (ділової мети) від укладення договору з ТОВ Яндекс.Україна.

На виконання зазначених вимог ухвали позивачем надана аналітична довідка, яка містить пояснення позивача щодо необхідності створення сайту на платформі prom.ua та популяризації його у відомих пошукових системах за допомогою сервісу Яндекс.Директ, а також відповідний аналіз економічних показників діяльності підприємця до та після використання контекстної реклами на проекті Яндекс.Директ (том 5, а.с. 51-62).

Так, аналізом динаміки доходів (виторгу) ФОП ОСОБА_1 у 2012 2016 роках підтверджено, що за результатами 2014 року виторг підприємства значно зменшився порівняно з попереднім 2013 роком, різниця у доходах складала 397396,41 грн. (17%). Проте, з моменту ведення торгівлі через сайт на платформі prom.ua за підтримки та популяризації через пошукову систему Яндекс.Директ (починаючи з 2015 року), виторг від продажу товарів/надання послуг порівняно з 2014 роком збільшився у 1,61 рази (різниця складала 1179886,96 грн. (61%). А у 2016 році виторг від реалізації послуг установлення машин та устаткування збільшився у 1,45 рази ніж у попередній 2015 рік (різниця складає 31167,50 грн. (45%)) (том 5, а.с. 54, таблиця №1).

Динаміка показників чистого прибутку ФОП ОСОБА_1 також відображає його зростання з 2015 року, тобто з моменту отримання рекламних послуг від ТОВ Яндекс.Україна (том 5, а.с. 55, таблиця №2).

З метою розуміння необхідності здійснення витрат на рекламу для підвищення результатів ведення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 в зазначеній довідці також проаналізовано динаміку витрат підприємця на рекламні послуги в 2012 2016 роках.

Так, згідно таблиці №3 та №4 частка реклами у загальній сумі інших витрат у 2015 році склала 50,78% (36449,99 грн. у загальній сумі інших витрат 71792,67 грн.), у 2016 році 32,54% (86205,19 грн. у загальній сумі інших витрат 264903,58 грн.).

Окрім того, позивачем в таблицях №5 та №6 проаналізовано економічний ефект на прибуток ФОП ОСОБА_1 від рекламних послуг, наданих ТОВ Яндекс.Україна та рентабельність прибутку ФОП ОСОБА_1 у 2012 2016 роках.

Зазначені показники в аналітичній довідці підтверджуються даними з Книги обліку доходів та витрат позивача за період 2014-2016 року (том 3, а.с.2-104) та даними податкових декларацій про майновий стан і доходи позивача за період 2014-2016 року (том 1, а.с.99-118, том 4, а.с. 2-329).

Отже матеріалами справи підтверджено, що надання у 2015-2016 році ТОВ Яндекс.Україна позивачу рекламних послуг, шляхом розміщення рекламних матеріалів ФОП ОСОБА_1 на проекті Яндекс.Директ за допомогою контекстної реклами зумовило зростання рівня чистого прибутку позивача у 2015-2016 роках у порівнянні з попередніми періодами.

Судом встановлено, що вказані послуги замовлялися та були отримані позивачем з метою рекламування основних видів діяльності позивача, визначених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. А тому, суд погоджується з доводами позивача, що витрати на зазначені послуги з реклами спрямовані виключно на пошук нових споживачів його товарів та послуг, а тим самим на отримання позивачем прибутку.

На підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про документальне підтвердження фактичного надання рекламних послуг між позивачем та ТОВ Яндекс.Україна, за наслідками яких відбулися реальні зміни майнового стану позивача.

Щодо твердження відповідача, що до перевірки надано однотипні не деталізовані акти виконаних послуг, в яких не вказано витрати часу, розцінки за виконані роботи та інших підтверджуючих документів, суд наголошує, що законодавством України не встановлено жодних вимог щодо ступеню деталізації первинної документації. Не заповнення у актах виконаних робіт окремих позицій, які по своїй суті в цілому не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг, не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не свідчить про відсутність факту виконання відповідних господарських операцій.

Така правова позиція викладена, зокрема, в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02.03.2016 по справі №К/800/11712/15.

Аналогічний висновок стосується і твердження податкового органу щодо типовості актів-прийняття робіт (наданих послуг), складених позивачем і ТОВ Яндекс.Україна.

Окрім того, враховуючи пояснення позивача щодо специфіки розміщення контекстної реклами в пошуковій системі Яндекс, а також щодо порядку оформлення взаємовідносин між позивачем та ТОВ Яндекс.Україна, зазначення деталізації наданих рекламних послуг у відповідних актах здачі-прийняття робіт (надання послуг), оформлених позивачем з ТОВ Яндекс.Україна є не тільки не потрібним (оскільки відповідна деталізація доступна на Клієнтському веб-інтерфейсі позивача, але і неможливим, оскільки в такому випадку акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) складав би декілька сторінок за кожний місяць, в якому надавались відповідні послуги та вимагав би невиправданих витрат часу. Вказана практика розміщення контекстної реклами та надання відповідної звітності щодо її розміщення в електронному вигляді на веб-інтерфейсі користувача є загальносвітовою та використовується на тільки сервісом Яндекс, а й іншими провайдерами ІТ-індустрії (Google, Yahoo, тощо).

Оскільки судом встановлено, що здійснені позивачем на користь ТОВ Яндекс.Україна витрати за рекламні послуги протягом 2015-2016 року, що визначені в акті перевірки, є витратами позивача, що безпосередньо повязані з його господарською діяльністю, висновок податкового органу про порушення ФОП ОСОБА_1 п.177.2 ст. 177, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ щодо безпідставного включення до складу витрат суми 101405,20 грн., в тому числі за 2015 рік у сумі 22999,98 грн., за 2016 рік у сумі 78405,18 грн. є безпідставними та документально не підтвердженими, у звязку з чим податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 31.03.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі - 23391,16 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 31.03.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 26400,00 грн., суд зазначає наступне.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Судом спростовано доводи податкового органу щодо завищення позивачем витрат у період 2015-2016 року на суму 101405,20 грн., в тому числі за 2015 рік у сумі 22999,98 грн., за 2016 рік у сумі 78405,18 грн., що призвело до заниження оподатковуваного доходу (прибутку) за 2015 рік на суму 22999,98 грн. та за 2016 рік на суму 78405,18 грн.

Судом встановлено, що за період 2015-2016 року ФОП ОСОБА_1 правомірно включив до складу податкового кредиту податкові накладні за отримані послуги від ТОВ Яндекс.Україна, а тому висновок податкового органу про порушення позивачем п. 198.3, п. 198.4 ст.198 Податкового кодексу України щодо сплати податку на додану вартість на суму 21120,00 грн., в тому числі за серпень 2015 року на суму 400,00 грн., жовтень 2015 року в сумі 400,00 грн., листопад 2015 року в сумі 1800,00 грн., грудень 2015 року в сумі 2000,00 грн., за січень 2016 року в сумі 1200,00 грн., лютий 2016 року в сумі 600,00 грн., березень 2016 року в сумі 1200,00 грн., квітень 2016 року в сумі 1200,00 грн., травень 2016 року в сумі 800,00 грн., червень 2016 року в сумі 1200,00 грн., липень 2016 року в сумі 800,00 грн., серпень 2016 року в сумі 1920,00 грн., вересень 2016 року в сумі 560,00 грн., жовтень 2016 року в сумі 2240,00 грн., листопад 2016 року в сумі 2280,00 грн., грудень 2016 року в сумі 2520,00 грн. є безпідставним, а податкове повідомлення - рішення від 31.03.2017 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 31.03.2017 №Ф- щодо сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове соціальне страхування в сумі 25230,13 грн., суд зазначає наступне.

Законом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України від 08.07.2010 №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 2464).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно п.2 ст.7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (абз.1 п.5 ст.8 Закону № 2464).

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Судом спростовано доводи податкового органу щодо завищення позивачем витрат у період 2015-2016 року на суму 101405,20 грн., в тому числі за 2015 рік у сумі 22999,98 грн., за 2016 рік у сумі 78405,18 грн., що призвело до заниження оподатковуваного доходу (прибутку) за 2015 рік на суму 22999,98 грн. та за 2016 рік на суму 78405,18 грн.

У звязку з чим, висновок податкового органу щодо порушення позивачем п.1 ст.1, п. 4, 5 ст.4, п.2, 3 ст.7, п.11 ст.8, ст.9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, від 08.07.2010 №2464-VI, Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 №21-5 (зі змінами та доповненнями), а саме податкові зобовязання по сплаті єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування занижені на суму 25230,13 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 7980,99 грн. та за 2016 рік на суму 17249,14 грн. не відповідає дійсності, а вимога про сплату боргу (недоїмки) від 31.03.2017 №Ф- є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що у звязку з тим, що вимога від 31.03.2017 №Ф- про сплату боргу (недоїмки) на суму нарахованого єдиного внеску у розмірі 25230,13 грн. визнана судом протиправною та скасована, рішення ГУ ДФС у Київській області про застосування штрафних фінансових санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 31.03.2017 №, яким до позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 5844,13 грн., також є протиправним та підлягає скасуванню з тих самих підстав.

Надаючи оцінку податковому повідомленню - рішенню ГУ ДФС у Київській області від 31.03.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання зі сплати військового збору на 1901,35 грн., суд зазначає наступне.

Тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір (абз.1 пункт 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).

Підпункт 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України обєктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від обєкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту (підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).

Судом спростовано доводи податкового органу щодо завищення позивачем витрат у період 2015-2016 року на суму 101405,20 грн., в тому числі за 2015 рік у сумі 22999,98 грн. та за 2016 рік у сумі 78405,18 грн., що призвело до заниження оподатковуваного доходу (прибутку) за 2015 рік на суму 22999,98 грн. та за 2016 рік на суму 78405,18 грн.

У звязку з чим, висновок податкового органу щодо порушення позивачем пп.16.1.2 п.16.1 ст.16.1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобовязань зі сплати військового збору на загальну суму 1521,08 грн. є безпідставним, а податкове повідомлення-рішення від 31.03.2017 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Судом також встановлено, що в акті перевірки №120/10-36/НОМЕР_1 було допущено технічну описку в даті його складання, а саме зазначено 13.03.2013, замість правильної 13.03.2017. Вказане підтверджується також поясненнями відповідача в письмових запереченнях проти позову.

Разом з тим, зазначена помилка має формальний характер та не вплинула на зміст зазначених в акті перевірки порушень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень.

Водночас позивач під час судового розгляду довів суду належними та достатніми доказами факт використання у власній господарській діяльності наданих послуг та правовірність їх віднесення до складу витрат.

Отже, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 827,67 грн. згідно квитанції від 28.04.2017 №9050, оригінал якої міститься у матеріалах справи (т. 1, а.с. 2).

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 827,67 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 31.03.2017 №, № та №.

3. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 31.03.2017 №Ф-.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 31.03.2017 №.

5. Стягнути судовий збір у розмірі 827,67 грн. (вісімсот двадцять сім грн. 67 коп.) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 07400, АДРЕСА_2) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39393260, місцезнаходження: 03680, місто Київ, вулиця Народного Ополчення, будинок 5-а).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.