Справа № 804/8230/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2017 р. Справа № 804/8230/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що висновки відповідача в акті перевірки від 28.01.2014 року № 53/17-03/НОМЕР_1 є безпідставними, оскільки реальність господарських операцій позивача з його контрагентами підтверджена первинними бухгалтерськими документами які надані до перевірки, а отже спірне рішення, яке винесено на підставі вищевказаного акту перевірки, є протиправним та підлягає скасуванню.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що є відповідні докази в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань та заяв не подавав. В матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи за його відсутністю.
Відповідач адміністративний позов не визнав, подав на нього письмові заперечення в яких просив відмовити у задоволені позовних вимог. В обґрунтування поданих заперечень зазначалося, що з первинних документів, що надавалися позивачем податковому органу до перевірки не можливо встановити зміст та обсяг проведених господарських операцій, а також не можливо пересвідчитись у їх реальності, отже податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим та правомірним.
У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволені адміністративного позову, надавши пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях на нього та не заперечував щодо подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, суд ухвалив розглянути справу без участі сторін відповідно до положень ст.128 КАС України в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області та з 19.04.2010 року перебуває на податковому обліку в Криворізькій південній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області. Основний вид господарської діяльності: діяльність автомобільного вантажного транспорту.
З 15.01.2014 року по 21.01.2014 року на підставі п.20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.п. 78.1.1 п.78.1 ст. 78, ст. 81, п.82.2. ст. 82 Податкового кодексу України та згідно наказу від 15.01.2014 року № 39 працівником Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровської області проведена позапланова документальна виїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства при придбання імпортованих товарів за період з 01.06.2013 року по 30.09.2013 року та їх подальшого продажу, за результатами якої складено акт перевірки від 28.01.2014 року № 53/17-03/НОМЕР_1.
Відповідно до висновків, викладених у вказаному акті, перевіркою встановлено порушення позивачем п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту на загальну суму 152 486,19 грн., в тому числі:
Не погодившись з винесеним податковим повідомленням - рішенням позивачем були подані первинна та повторна скарги до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та до Міністерства доходів і зборів України за результатами розгляду яких залишені без задоволення, а спірне податкове повідомлення - рішення - без змін.
Вирішуючи означений адміністративний позов, суд зважає на таке.
Відповідно до п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).
Право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.
Так, відповідно до акту перевірки від 28.01.2014 року № 53/17-03/НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_2 здійснювала діяльність по наданню послуг з транспортних перевезень автомобільним транспортом відповідно до укладених договорів, а саме: надає комплекс автотранспортних послуг по перевезенню наданого замовниками вантажу. За період, що був перевірений податковим органом, позивачем були надані послуги з перевезення партій хліба та хлібобулочних виробів на адресу підприємств роздрібної мережі.
Податковою в акті перевірки зазначено, що угодами передбачено, що перевезення вантажу ФОП ОСОБА_2 здійснюється в два етапи:
- до розподільчого пункту перевізника за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Байкальська, - на підставі зведеної накладної;
- від розподільчого пункту перевізника до закладів роздрібної торгівлі - на підставі товарно-транспортних накладних замовника відповідно до затвердженого замовником графіка перевезень.
При цьому, на підставі наданих до перевірки договорів встановлено, що для організації перевезень автомобільним транспортом ФОП ОСОБА_2 було укладено договори на придбання пального у постачальників та придбання автомобільних шин у ПП «Укртехпром».
Податкові зобов'язання підприємств постачальників позивача включені до складу податкових зобов'язань податкової звітності з ПДВ в сумі 238 662,13 грн. в податкових періодах, в яких здійснювалось постачання пального на адресу ФОП ОСОБА_2, також останнім до складу податкового кредиту податкової звітності з податку на додану вартість включені суми ПДВ в розмірі 238 662,13 грн. в податкових періодах., що відображено у реєстрі отриманих податкових накладних до податкової декларації з ПДВ.
Водночас, юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції.
За відсутністю факту придбання товарів відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту.
Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів у власній господарської діяльності.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Згідно ч. 1 ст. 9 даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Разом з тим, податковим органом не встановлено наявності права на формування податкового кредиту позивача з огляду на наступне.
Так, до перевірки надані подорожні листи на вантажні автомобілі (типова форма N2) за: липень 2012р.; серпень 2013р.; червень 2013р. та вересень 2013р., які виготовлені безпосередньо ФОП ОСОБА_2 та в яких в порушення типової форми єдиної первинної транспортної документації, затвердженої спільним наказом Міністерства транспорту України і Міністерства статистики України N 488/346 від 29 грудня 1995 р. відсутні для заповнення та незаповнені графи а саме:
1. В графі «завдання водієві» відсутня інформація про час прибуття автомобіля; час вибуття автомобіля; кількість відпрацьованих годин; звідки взяти вантаж; куди доставити вантаж; найменування вантажу; кількість поїздок з вантажем; відстань; перевезено тон;
2. В графі послідовність виконання завдання відсутня інформація про №№ їздок; номери прикладених товарно-транспортних накладних; відпрацьовано годин; перевезено вантажу, тон; виконано, т/км.; підписи та печатки вантажовідправника; не заповнено замовником маршрут руху (звідки, куди), що є підставою підтвердженням витрати палива та мастильних матеріалів при наданні послуг з транспортних перевезень.
Проведеним оглядом виробничих приміщень встановлено, що ФОП ОСОБА_2 здійснює свою діяльність на орендованій земельній ділянці за адресою м. Кривий Ріг вул. Байкальська 7, на якій розміщені виробничі приміщення (склад прийому, сортування та зберігання продукції), підсобних приміщень (склад зберігання запасних частин, шин), спеціально відведеного місця для стоянки транспортних засобів)
Крім того, за договором №4 від 01.01.2013р. ФОП ОСОБА_3 надаються послуги ФОП ОСОБА_2 з транспортних перевезень двома вантажними автомобілями.
При цьому, ФОП ОСОБА_2 на лист № 7476/10/04-82-17-03 від 22.04.2014р. надано інформацію про використання в господарській діяльності 16 автомобілів, але фактично до перевірки надано шляхових листів на роботу 5 автомобілів.
Відсутність подорожніх листів на вантажні автомобілі не дає можливості в ході перевірки визначити відповідальних осіб які отримували паливо безпосередньо на заправних станціях для забезпечення здійснення перевезень та отримання такого палива з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Разом з тим ФОП ОСОБА_2 не надано документів про технічні характеристики автомобілів, які здійснюють автотранспортні перевезення та які використовують в якості пального бензин марки А-92 та А-95 що унеможливлює підтвердити або спростувати доцільність його придбання.
Надані до перевірки ФОП ОСОБА_2 товарно-транспортні накладні не є такими, які відповідають товарно-транспортним накладним типової форми 1-ТН так як не містять інформації про номенклатуру, кількісні показники транспортованих товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування та обліку.
Крім того під час судового розгляду позивачем не підтверджено реальне здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей, їх використання в господарській діяльності для надання послуг, та подальшого продажу таких послуг, не надано доказів факту виконання послуг, наявності у ФОП ОСОБА_2 необхідних умов для здійснення господарської діяльності автомобільного вантажного транспорту.
Отже висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 28.01.2014 року №53/17.03/НОМЕР_1 не спростовано.
Щодо посилань Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 02.11.2016р. про те, що податковим органом не виконано встановленого пунктом 86.7 ст.86 ПК України обв'язку щодо розгляду заперечень позивача на акт перевірки перед винесенням оскаржуваного рішення, то відповідач під час розгляду означеної справи зазначав що ним не було отримано заперечень на акт перевірки.
При цьому, навіть якщо відповідач і порушив приписи п. 86.7 ст.86 ПК України щодо не розгляду заперечень позивача на акт перевірки то ця обставина не нівелює встановлених перевіркою порушень.
Зважаючи на всі вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідача є правомірним та скасуванню не підлягає.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору, не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова