Справа № 341/1851/17
Суддя: Максимчин Ю. Д.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 341/1851/17
Номер провадження 2-а/341/89/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Максимчина Ю.Д.

секретаря Ворох З.Д.

розглянувши матеріли адміністративного позову ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання до вчинення дій, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання.

В обгрунтування позову покликається на те, що рішенням Вищої ради правосуддя від 13 червня 2017 року № 1531/0/15-17 його звільнено з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду у зв'язку з поданням заяви про відставку. Додані до заяви документи свідчать, що він має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі ст.ст. 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абз. 4 п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону у редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя». Також, наказом голови Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2017 року за № 202 - к/тв з 19 липня 2017 року його виключено із штату суду у зв'язку із звільнення у відставку відповідно до вищевказаного рішення Вищої ради правосуддя.

Позивач зазначає, що згідно записів його трудової книжки він 07.03.2001 року обраний на посаду судді Галицького районного суду Івано-Франківської області, в якому працював суддею по 12.07.2012 року, а з 13 липня 2012 року по 19 липня 2017 року суддею Львівського апеляційного адміністративного суду.

Записами військового квитка НОМЕР_2 стверджується, що він проходив строкову військову службу у Збройних Силах Союзу РСР з 30.06.1986 року по 17.05.1988 року, а згідно диплому НОМЕР_1 - навчався два роки за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Українській державній юридичній академії з серпня 1988 р.

Окрім того, з 06.06.1994 р. по 25.05.2000 р. працював на посаді помічника прокурора Рогатинського району Івано-Франківської області.

Згідно з протоколом № 988 та розпорядженням № 988 від 31 липня 2017 року Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначило йому довічне грошове утримання згідно із Законом України «Про судоустрій та статус суддів» на підставі поданої заяви від 20 липня 2017 року в розмірі 22 528 гривень, виходячи з розміру суддівської винагороди - 28 160 гривень за поданою довідкою, яка враховувалася при призначенні довічного утримання, як судді у відставці. Даним протоколом управлінням пенсійного фонду невірно було визначено відсоток розрахунку утримання від заробітної плати: 80 відсотків замість 90 відсотків, виходячи із стажу роботи, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді.

Вважає розмір грошового утримання відповідачем визначено невірно, оскільки не зараховано до стажу роботи стаж, який він мав до призначення на посаду судді: 1 рік 10 місяців 21 день - проходження строкової військової служби в лавах Армії; 1 рік - половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Українській державній юридичній академії; 5 років 11 місяців 20 днів - роботи на посаді помічника прокурора Рогатинського району Івано-Франківської області.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та незаконними, оскільки Конституційний Суд України наголошує, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862 - XII «Про статус суддів», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 - VI , до стажу роботи на посаді судді зараховується лише робота на посадах: судді судів України, арбітра(судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражних судів; члена Вищої ради юстиції, вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Згідно п.11 Розділу 13 Перехідних положень Закону № 2453, передбачено, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання у чинності цим Законом, зберігають визначення стажу на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на момент набрання чинності цим законом. Відповідно, він, як суддя, який призначений на посаду до набрання чинності цим Законом, зберіг право на визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Указом Президента України від 10.07.1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» передбачено зарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби.

Постановою КМУ від 11.06.2008 року № 545 було внесено зміни до постанови КМУ від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» шляхом доповнення новим абзацом до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4 - рп/2016 ч. 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 - VІ у редакції Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213 - VІІІ була визнана такою, що суперечить Конституції України та не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Натомість, в даному Рішенні Конституційного суду України було констатовано, що застосуванню підлягає ч. 3 статті 141 Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453 - VІ, в редакції до внесення змін Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213 - VІІІ, тобто у редакції Закону «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192 - VІІІ, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Пунктом 34 абзацу 4 розділу XIІ «Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 02 червня 2016 року №1402 - VIІІ з послідуючими змінами згідно із Законом №1798 - VIII від 21 грудня 2016 року, встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, яке діяло на день їх призначення (обрання).

Закони та інші нормативно-правові акти згідно Конституції України, не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд визнати протиправними дії Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо встановлення йому щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди без урахування строку строкової військової служби, половини строку навчання та строку роботи в органах прокуратури, зобов'язати Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати йому до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці: 1 рік 10 місяців 21 день проходження строкової військової служби в лавах ОСОБА_2, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Українській державній юридичній академії - 1 рік, стаж роботи на посаді помічника прокурора Рогатинського району Івано - Франківської області - 5 років 11 місяців 20 днів, зобов'язати Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок, нараховувати і виплачувати йому, починаючи із 20 липня 2017 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами), без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з подальшим перерахуванням у випадку зміни суддівської винагороди діючого судді та виплатити різницю між належною до сплати сумою довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій заявлені вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити.

Представником відповідача направлено на адресу суду письмове заперечення, в якому просить відмо

вити у задоволені позову.

Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вищої ради правосуддя від 13 червня 2017 року № 1531/0/15-17 ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с. 25).

Наказом голови Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2017 року за № 202 - к/тв з 19 липня 2017 року ОСОБА_1 виключено із штату суду у зв'язку із звільнення у відставку відповідно до вищевказаного рішення Вищої ради правосуддя (а.с. 26).

Згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданим Львівським апеляційним адміністративним судом, стаж роботи судді Клюби В.В. становить 25 років 02 місяці 23 дні.

Згідно з протоколом № 988 та розпорядженням № 988 від 31 липня 2017 року Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначило йому довічне грошове утримання згідно із Законом України «Про судоустрій та статус суддів» на підставі поданої заяви від 20 липня 2017 року в розмірі 22 528 гривень, виходячи з розміру суддівської винагороди - 28 160 гривень за поданою довідкою, яка враховувалася при призначенні довічного утримання, як судді у відставці.

Згідно протоколу № 988 від 31.07.2017 року (а.с.22), ОСОБА_1 було призначено щомісячне довічне грошове утримання з 20.07.2017 року у розмірі 80 % суддівської винагороди при стажі роботи на посаді судді 16 років 4 місяці 15 днів, тобто без урахування половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, періоду проходження строкової військової служби, стажу роботи на посаді помічника прокурора Рогатинського району.

Позивач звернувся до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою про здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до абз. 2 п. 25 абз. 4 п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій статус суддів» у редакції Закону України «Про вищу раду правосуддя».

З листа-відповіді Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області № 98/К-15 від 26.09.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 згідно представлених документів призначено щомісячне довічне грошове утримання з 20.07.2017 року в розмірі 80% суддівської винагороди при стажі роботи на посаді судді 16 років 04 місяці 15 днів. Оскільки законодавством, а саме ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачене зарахування до стажу роботи на посаді судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби, та часу роботи на посаді прокурора. У звязку з цим позивачу відмовлено в перерахунку та виплаті щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди (а.с.27-28).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією України та іншими Законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Ч. 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VIII від 12.02.2015, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-8/2016 від 08.06.2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражних судів; члена Вищої ради юстиції, вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до приписів п. 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI, в редакції чинній до 28.03.2015р., визначено, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до редакції Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI пункт 11 Перехідних положень вищевказаного Закону втратив чинність. Проте, зазначеною редакцією Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не врегульовано та не змінено порядок визначення стажу роботи на посаді суддів, призначених на посаду до набрання чинності цим Законом.

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (№ 2862-ХІІ від 15.12.1992), який діяв на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно із абз. 2 п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 11.06.2008 року, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» та ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сімей» військова служба є державною службою особливого характеру. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також стажу державної служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, робота на посадах прокурорів і слідчих, а також половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду України у постанові від 06.07.2016 року у справі № П/800/426/14.

Ст. 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст. 64 Основного закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами ст.ст. 21, 22 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч. 6 ст. 47 вказаного Закону).

Конституційний Суд України у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, 3 червня 2013 року №3рп/2013 констатував, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4)/

На момент виходу у відставку ОСОБА_1 крім стажу роботи на посаді судді 16 років 4 місяці 15 днів, також мав половину строку навчання за денною формою у Вищому юридичному навчальному закладі 1 рік, а саме, періоду навчання в Українській державній юридичній академії, проходження строкової служби в Збройних силах Союзу РСР 1 рік 10 місяців 21 день в період з 30 червня 1986 року по 20 травня 1988 року, 5 років 11 місяців 20 днів стажу роботи на посаді помічника прокурора Рогатинського району.

Частиною другою ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Доводи відповідача, наведені у запереченні на адміністративний позов, спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними нормами права.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що до стажу роботи на посаді судді позивача, який дає право на призначення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці, повинно бути зараховано половину строку навчання за денною формою в Українській державній юридичній академії, проходження строкової служби в Збройних силах Союзу РСР 1 рік 10 місяців 21 день в період з 30 червня 1986 року по 20 травня 1988 року, 5 років 11 місяців 20 днів стажу роботи на посаді помічника прокурора Рогатинського району.

Таким чином, суд вважає протиправними дії Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати із зарахуванням до стажу роботи судді, проходження строкової служби в Збройних силах Союзу РСР та половину строку навчання за денною формою в Українській державній юридичній академії, стажу роботи на посаді помічника прокурора Рогатинського району.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що враховуючи встановлену судом протиправність дій та рішення відповідача щодо обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці: 1 рік 10 місяців 21 день проходження строкової військової служби в лавах ОСОБА_2, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Українській державній юридичній академії - 1 рік, стаж роботи на посаді помічника прокурора Рогатинського району Івано-Франківської області - 5 років 11 місяців 20 днів, а також зобов'язати відповідача провести перерахунок, нараховувати і виплачувати ОСОБА_1, починаючи із 20 липня 2017 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами), без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з подальшим перерахуванням у випадку зміни суддівської винагороди діючого судді та виплатити різницю між належною до сплати сумою довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 19, 22, 46, 55, 64 Конституції України, ст.ст. 48, 141, п. 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI, п. 25 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, керуючись статтями 2, 6, 7, 9, 139, 241- 246, суд -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання до вчинення дій - задовольнити.

Визнати протиправними дії Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди без урахування строку строкової військової служби, половини строку навчання та строку роботи в органах прокуратури.

Зобов'язати Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці: 1 рік 10 місяців 21 день проходження строкової військової служби в лавах ОСОБА_2, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Українській державній юридичній академії - 1 рік, стаж роботи на посаді помічника прокурора Рогатинського району Івано-Франківської області - 5 років 11 місяців 20 днів.

Зобов'язати Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок, нараховувати і виплачувати ОСОБА_1, починаючи із 20 липня 2017 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами), без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з подальшим перерахуванням у випадку зміни суддівської винагороди діючого судді та виплатити різницю між належною до сплати сумою довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя:Ю. Д. Максимчин