Справа № 804/36/18
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/36/18

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

04 січня 2018 р. справа 804/36/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфанова О.В., перевіривши матеріали позовної заяви Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування припису, постанови

в с т а н о в и в:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати акт Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області «Про усунення порушень законодавства» від 17.11.2017 р. №338/4.2-8;

визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області «Про усунення порушень законодавства» від 17.11.2017 р. №240/4.2-8;

визнати протиправною та скасувати постанову начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 04 грудня 2017 року №338/4.2-8/939 про накладання на Комунальний заклад «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР штрафу у розмірі 9600 грн.

Ухвалою суду від 03.01.2018 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування акту Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області «Про усунення порушень законодавства» від 17.11.2017 р. №338/4.2-8.

Згідно ч.2 ст.171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 3 Закону України “Про судовий збір” встановлено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Виключний перелік заяв та клопотань, за подання яких не справляється судовий збір, встановлений частиною 2 ст. 3 Закону України “Про судовий збір”.

Крім того, виключний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору встановлений частиною першою статті 5 Закону України “Про судовий збір”.

Статтею 4 Закону України “Про судовий збір” визначені розміри ставок судового збору.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду позову майнового характеру юридичною особою встановлюється ставка судового збору 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру юридичною особою встановлюється ставка судового збору 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VIII прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року установлено в розмірі 1600,00 грн.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Так, позивачем не надано документу про сплату судового збору за вимоги майнового та немайнового характеру.

Проте, позивачем заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору із посиланням на те, що на розрахунковому рахунку в Держказначействі закладу на момент подачі позову відсутні грошові кошти та отримання їх потребує певного часу та узгодження.

Суд, розглянувши вказане клопотання, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України, які кореспондуються з приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що єдиною підставою для зменшення розміру належних для оплати судових витрат, звільнення від їх оплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто, фізичної або юридичної особи.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що на час подання позову її майновий/фінансовий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Суд, звернувши увагу на підстави заявленого клопотання про відстрочення сплати судового збору, зазначає наступне.

Питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовані статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім’ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров’ю.

Таким чином, позивач не підпадає під умови за яких можливе відстрочення сплати судового збору, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Згідно частин 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

На підставі наведеного, керуючись статтями 161, 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування припису, постанови – залишити без руху.

Позивачеві в десятиденний строк, з моменту отримання ухвали, усунути недоліки позовної заяви, а саме:

Попередити позивача про наслідки невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені частиною четвертою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено оскарження ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суддя О.В. Єфанова