Справа № 760/15065/16-а
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/354/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі судді Усатової І.А., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною відмову відповідача в призначенні щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі за її заявою від 01.03.2016 та зобов`язати відповідача призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу, як внутрішньо переміщеній особі на підставі поданої заяви.
Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що є особою яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.
Вказала, що 01.03.2016 звернулася до відповідача з заявою щодо продовження виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на наступний шестимісячний місяць. Однак, відповідач запропонував надати документи, які не передбачені нормами чинного законодавства, які регламентують порядок надання вищезазначеної допомоги.
Позивачка вказала, що у зв`язку з тим, що їй станом на 25.03.2016 не було надано щомісячну адресну допомогу як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та не було відмовлено в її нарахуванні, вона звернулася до відповідача із заявою-зверненням в порядку визначеному Законом «Про звернення громадян».
Позивачка пояснила, що за результатами вищезазначеного звернення їй було відмовлено в призначенні щомісячної адресної допомоги, оскільки, її сім`ї встановлено виплату щомісячної грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення відповідно до Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки, отримання щомісячної грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення відповідно до Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не є підставою для відмови в призначенні (припиненні) виплат в контексті вимог Закону «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житло-комунальних послуг, як спеціальних нормативно-правових актів які регулюють спірні правовідносини.
Враховуючи вищевикладене, позивач вважає дії відповідача протиправними, тому звернулася до суду з цим позовом за захистом своїх прав.
05.12.2017 у справі відкрито скорочене провадження.
Відповідач копію позовної заяви отримав, однак, будь-яких заперечень проти позову до суду не подав.
Оскільки, розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суддя дійшов наступного висновку.
Встанволено, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 перебувають на обліку осіб, які переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Цей факт встановлений на підставі довідки № від 05.01.2015, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Солом`янської районної державної адміністрації (а.с. 6).
01.03.2016 ОСОБА_1 та разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 звернулись до відповідача із заявою, у якій просили призначити (надати) щомісячну адресну допомогу, як особам переміщеним з тимчасово окупованої території України (а.с. 7-8).
Відповідно до листа заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 15.03.2016 № 260-260/ОП/КО-33-46 позивачу та її чоловіку було відмовлено у призначенні щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеним особам, оскільки відповідно до листа Північного територіального юридичного відділу Міністерства оборони України їхній сім`ї встановлена виплата щомісячної грошової компенсації за піднайом (найом) житла відповідно до Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с. 9-10).
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом, на що слід зазначити наступне.
Так, відповідно до положень статті 45 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».
Розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень військовослужбовцям визначається Порядком виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, який затверджений постановою КМУ № 450 від 26.06.2013.
Так відповідно до пункту 1 вищезазначеної постанови грошова компенсація за піднайом жилого приміщення виплачується особам офіцерського складу, у разі коли вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби, не отримали за рахунок держави грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина, Адміністрація Держспецзв`язку, її територіальний орган, Головне управління урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку, підрозділ урядового фельд`єгерського зв`язку, територіальний підрозділ, заклад, установа чи організація Держспецзв`язку не орендує для них та членів їх сімей житло.
Закон «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до частини другої статті 12 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною десятою статті 14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці та члени їх сімей, які мають право на пільги, гарантії та компенсації відповідно до цього Закону, користуються пільгами, гарантіями та компенсаціями, встановленими для громадян України законами та іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями органів місцевого самоврядування. Якщо такі особи одночасно мають право на отримання однієї і тієї ж пільги, гарантії чи компенсації з кількох підстав, то їм надається за їх вибором пільга, гарантія чи компенсація тільки з однієї підстави, крім випадків, передбачених законами.
Суддя встановив, що на підставі листа начальника Північного територіального юридичного відділу підполковника юстиції Субботіна О. М. від 05.11.2015 № 424 встановив, що відповідно до наказу Північного територіального юридичного відділу від 26.06.2015 № 10 ОСОБА_5 встановлена виплата щомісячної грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення на склад сім`ї чотири особи.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Встановлено, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 перебувають на обліку осіб, які переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Цей факт встановлений на підставі довідки № від 05.01.2015, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Солом`янської районної державної адміністрації.
Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначається Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014.
Відповідно до пункту 2 вищезазначеної постанови грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.
Таким чином, суддя не враховує доводи відповідача стосовно відсутності правових підстав для надання щомісячної адресної допомоги, у зв`язку з тим що чоловіку позивача ОСОБА_5 встановлена виплата щомісячної компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення на склад сім`ї чотири особи, оскільки, відповідно до вимог чинного законодавства щомісячна адресна допомога надається особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та грошова компенсація за піднайом (найом) житла, яка передбачена Порядком виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних сил України за піднайом (найом) ними житлових приміщень, який затверджений постановою КМУ від 26.06.2013 № 450, мають різну правову природу.
Лист заступника міністра Міністерства соціальної політики України № 684/0/14-15/15 від 22.01.2015, на який посилається відповідач, не є нормативним актом та не є підставою для припинення щомісячної адресної допомоги, інших підстав припинення виплати адресної допомоги відповідачем не наведено.
Таким чином, дії відповідача в частині відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги позивачу, як внутрішньо переміщеній особі, є протиправними.
Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.
Проте, відповідно до до ч. 1, ч. 3 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Відповідно до пункту 8 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім`ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім`ї.
Водночас, пунктом 6 Порядку визначено вичерпний перелік підстав, за яких грошова допомога не призначається, а саме у разі, коли:будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
За таких умов, враховуючи, що судом встановлено протиправність відмови відповідача у призначенні позивачу щомісячної адресної допомоги, підстави для відмови у призначенні такої допомоги, встановлені Порядком, відсутні, а також, що позивачем було дотримано порядок та форму звернення із відповідною заявою, суддя вважає, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити таку допомогу є обгрунтованою.
Такий висновок суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 01.10.2015 №К/800/34022/15.
Відповідно до частини першої статті 71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 71 КАС «в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову».
Таким чином, зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суддя дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 94 КАС, суддя зазначає, що з Державного бюджету України на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 1102, 42 грн.
Керуючись статтями 19, 45 Конституції України, Законом «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Законом «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постановою Кабінету Міністрів України «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень» № 450 від 26.06.2013, постановою Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» № 505 від 01.10.2014, статтями 2, 18, 99, 104-106, 158-163, 183-2, 254 КАС, суддя -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації в призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі за її заявою від 01.03.2016.
Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Солом`янського району в м. Києві призначити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу, як внутрішньо переміщеній особі, на підставі її заяви від 01.03.2016, починаючи з 01.03.2016.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1102, 42 грн. судового збору.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: