Справа № 818/1778/17
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2017 р. Справа № 818/1778/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Воловика С.В.,

за участю секретаря судового засідання Терехової О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Харченка М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 818/1778/17

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним і скасування наказу та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ відповідача № 327 від 11.09.2017 в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «догана»;

- визнати протиправним та скасувати Наказ відповідача № 327 від 11.09.2017 в частині притягнення ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі не більше місячного грошового утримання в сумі 2 035, 00 грн.;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 утримане місячне грошове забезпечення в сумі 2 035, 00 (дві тисячі тридцять п`ять) грн. 00 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує наступним. Під час проходження служби на посаді заступника військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно Наказу № 327 від 11.09.2017, до позивача було застосоване дисциплінарне стягнення оголошено «догану», а також його було притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі місячного грошового забезпечення в сумі 2 035, 00 грн. Позивач вважає, що вказаний наказ є протиправним, оскільки,

по-перше, з моменту виявлення фактів порушення фінансової дисципліни згідно аудиторських висновків № 234/1/31/44 від 18.09.2015 та № 234/1/31/5 від 29.01.2016, до дня застосування дисциплінарного стягнення минуло більше двох років, що унеможливлює притягнення до дисциплінарної відповідальності;

по-друге, службове розслідування проводилось лише відносно начальника відділу фінансового забезпечення ОСОБА_2 . При цьому, під час проведення службового розслідування, позивачу не пропонували надати пояснення;

по-третє, оскаржуваний наказ не містить конкретного визначення дисциплінарного проступку, а посилання на Наказ Міністра оборони України № 280 від 22.05.2017 «Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України», є безпідставним через те, що вказаний нормативний акт не існував на момент виявлення порушень фінансової дисципліни.

За наведених обставин, ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

ІНФОРМАЦІЯ_4 з позовними вимогами не погодився, у відзивах на позов (т. 1 а.с. 22, 144) зазначив, що 21.08.2017 на його адресу надійшов лист Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту щодо тривалого невжиття заходів для остаточного виконання пропозицій та впровадження рекомендацій, наданих за результатами контрольних заходів у 2015-2016 роках. За результатами службового розслідування, проведеного з метою виконання вимог вказаного листа, відповідач дійшов висновків про порушення ОСОБА_1 приписів ст. 16 Дисциплінарного статуту, ст. 59 Статуту внутрішньої служби, п. 1.8 Наказу Міністра оборони України № 280 від 22.05.2017 «Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України», оскільки під час виконання обов`язків військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , ним була допущена триваюча бездіяльність щодо невиконання належним чином рекомендацій, вказаних у аудиторських висновках № 234/1/31/44 від 18.09.2015 та № 234/1/31/5 від 29.01.2016. В зв`язку з цим, відповідач вважає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення «догана» є обґрунтованим і правомірним.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу в частині притягнення ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі не більше місячного грошового утримання в сумі 2 035, 00 грн., відповідач зазначив, що такі вимоги не можуть бути задоволені, оскільки згідно Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, наказ про притягнення до матеріальної відповідальності може бути оскаржений військовослужбовцем вищому командиру. І, лише в разі незгоди з рішенням вищого за підлеглістю командира, військовослужбовець, відповідно до ст. 5 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», має право оскаржити таке рішення в судовому порядку.

З вищезазначених підстав, в судовому засіданні представник Сумського ОВК проти позову заперечував та просив суд в їх задоволенні відмовити.

Заслухавши повноважних представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , на підставі Наказу начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України № 428 від 30.07.2014, проходить службу на посаді заступника військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 9).

Під час проходження служби, протягом 2015-2016 років позивач періодично, протягом короткого терміну (на час відсутності військового комісара ОСОБА_3 ) призначався тимчасово виконуючим обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 258-259, т. 2 а.с. 1-39). Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 21.01.2017 № 30 (т. 1 а.с. 167), ОСОБА_1 було допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , а згідно Наказу № 162 від 12.06.2017, до виконання обов`язків військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 , приступив ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 153)

Так, ІНФОРМАЦІЯ_6 від Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту надійшов лист № 234/1/2983 (т. 1 а.с. 33-37) з вимогою вжити заходів щодо остаточного виконання пропозицій та впровадження рекомендацій, вказаних в аудиторських звітах № 234/1/31/44 від 18.09.2015 та № 234/1/31/5 від 29.01.2016 (т. 1 а.с. 38-143).

Отримавши зазначений лист, з метою визначення причин та умов порушень, виявлених в ході проведення планового фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 09.01.2014 по 10.08.2015, військовим комісаром ОСОБА_4 був прийнятий Наказ № 305 від 22.08.2017 про призначення службового розслідування (т. 1 а.с. 12).

За результатами службового розслідування, 08 вересня 2017 року складений акт (т. 1 а.с. 14-17), згідно якого комісія надала пропозиції щодо притягнення начальника відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та до повної матеріальної відповідальності в сумі 156 тис. 180 грн. Також, комісією було надано пропозицію щодо прийняття відповідного рішення по військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_3 за організацію фінансового забезпечення та невжиття належних заходів по усуненню недоліків, виявлених по результатам перевірки Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України.

На підставі вказаного акту, згідно Наказу № 327 від 11.09.2017 (т. 1 а.с. 10-11), за порушення статей 16, 58, 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 1.8 Наказу Міністра оборони України № 280 від 22.05.2017 «Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України», на ОСОБА_1 , накладено дисциплінарне стягнення «догана» та, згідно п. 11 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995, позивача притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі не більше місячного грошового забезпечення в сумі 2 035, 00 грн.

Отже, стверджуючи про необґрунтованість позовних вимог і правомірність оскаржуваного наказу, відповідач зазначає на тому, що ОСОБА_1 під час тимчасового виконання обов`язків військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 не були вжиті належні заходи, направлені на усунення недоліків, зазначених в аудиторських звітах № 234/1/31/44 від 18.09.2015 і № 234/1/31/5 від 29.01.2016, що є порушенням вимог статей 16, 58, 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та п. 1.8 Наказу Міністра оборони України № 280 від 22.05.2017 «Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України».

На переконання відповідача, надані ним докази, зокрема: накази про тимчасове виконання обов`язків військового комісара, аудиторські звіти, листи Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, акт перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Сумського ОВК, донесення, акти прийняття військового та фінансового господарства Сумського ОВК, матеріали службового розслідування, є достатніми для підтвердження обґрунтованості застосування до позивача дисциплінарного стягнення «догана», а також притягнення його до обмеженої матеріальної відповідальності.

Проте, надаючи правову оцінку обставинам справи, суд не може погодитись з указаними доводами Сумського ОВК, з наступних підстав.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.

Згідно зі ст. 16 вказаного Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Загальні обов`язки командирів (начальників) визначаються розділом 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а обов`язки посадових осіб, солдатів і матросів розділом 3.

Так, відповідно до статті 58 командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу); за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

На виконання ст. 59 Статуту командир (начальник) зобов`язаний, окрім іншого, знати стан справ у дорученій йому військовій частині та вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).

Статтею 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що командир полку в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання полком бойових завдань; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок; за стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; за стан фінансового господарства; за всебічне забезпечення полку, стан пожежної та екологічної безпеки.

До обов`язків командира полку, серед іншого, відноситься керування фінансовою діяльністю полку, розпорядження згідно із законодавством коштами, забезпечення ощадливого витрачання коштів у суворій відповідності із затвердженим кошторисом, організація внутрішнього фінансового контролю і особисте вжиття заходів до відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині (стаття 67 Статуту).

Отже, зі змісту вказаних норм, суд робить висновок, що військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_3 зобов`язаний був забезпечити виконання пропозицій і рекомендацій Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту, викладених в аудиторських звітах № 234/1/31/44 від 18.09.2015 і № 234/1/31/5 від 29.01.2016, та вжити заходів, направлених на відшкодування заподіяних матеріальних збитків.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначаються Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Військовою дисципліною є бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України (п. 1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до п. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Пунктом 69 Статуту встановлено, що на вищих офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у посаді.

Згідно з п. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

На виконання п. 86 Статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. При цьому, під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку), визначається Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженою Наказом Міністерства оборони України № 82 від 15.03.2004, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 за № 385/8984.

Так, відповідно до п. 1.2 вказаної Інструкції, службове розслідування проводиться, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження (п. 1.5 Інструкції).

Згідно з п.п. 2.2, 2.3 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, посадові особи Збройних Сил України зобов`язані надавати правдиві письмові пояснення по суті предмета розслідування та поставлених їм питань, пред`являти відповідні документи чи матеріали.

Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій.

У разі відмови надати пояснення військовослужбовцем, стосовно якого проводиться службове розслідування, посадовою особою, що його проводить, складається відповідна довідка. Зміст такої довідки засвідчується підписами двох свідків цього факту.

На виконання п. 3 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, розслідуванням повинно бути встановлено:

- наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки;

- осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення;

- наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця;

- конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

- вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено;

- ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення;

- форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного;

- умови та причини, що сприяли правопорушенню;

- чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 Інструкції, за результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються:

- посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування;

- підстави службового розслідування;

- час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття);

- обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину;

- заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення;

- пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності;

- інші заходи, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, якими воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право викласти свою окрему думку.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування.

Пунктами 5.1, 5.2, 5.3, 5.5 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлено, що посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення. Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовцю, стосовно якого проводиться службове розслідування.

Притягнення військовослужбовця за результатами службового розслідування до відповідальності здійснюється згідно з вимогами чинного законодавства. Дисциплінарне стягнення накладається у терміни, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Рішення за результатами службового розслідування може бути оскаржено зацікавленими особами в порядку, встановленому розділом 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Отже, з системного аналізу вказаних норм, суд робить висновок, що на вищих офіцерів за невиконання (неналежне виконання) своїх службових обов`язків чи порушення військової дисципліни, може накладатись дисциплінарне стягнення лише у випадку, коли вина такого офіцера повністю доведена. При цьому, якщо внаслідок невиконання або неналежного виконання службових обов`язків заподіяна матеріальна шкода, накладенню дисциплінарного стягнення в обов`язковому порядку повинно передувати службове розслідування, під час якого мають бути встановлені, зокрема, всі особи, з вини яких трапилась подія, наявність причинного зв`язку між подією та неправомірними діями осіб, конкретні неправомірні дії, що призвели до порушення, ступінь та форму вини кожної особи, причетної до порушення.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджено, що службове розслідування було призначене військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 з метою визначення причин та умов порушень, виявлених під час аудиту фінансово-господарської діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 09.01.2014 по 10.08.2015, внаслідок яких була заподіяна матеріальна шкода. При цьому, особа, відносно якої призначене службове розслідування, в Наказі № 305 від 22.08.2017 (т. 1 а.с. 12) визначена не була. Тобто, службове розслідування мало бути проведене відносно всіх осіб, чиї дії або бездіяльність сприяли шкідливим наслідкам, що стали підставою для службового розслідування.

В той же час, зі змісту акту проведення службового розслідування (т. 1 а.с. 14-17) судом встановлено, що службове розслідування фактично було проведене лише стосовно начальника відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 .

Стосовно ОСОБА_1 та інших осіб, які могли бути причетними до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, таке розслідування не проводилось, свої пояснення, доводи та заперечення під час проведення службового розслідування ці особи не давали, що є порушенням п.п. 2.2, 3, 4.1, 4.2 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Тобто, конкретні неправомірні дії (бездіяльність), причинний зв`язок між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями ОСОБА_1 , ступінь та форма його вини, умови та причини, що сприяли правопорушенню, а також інші обставини, під час службового розслідування не встановлювались, що свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, варто зазначити, що надані Сумським ОВК докази, зокрема: накази про тимчасове виконання обов`язків військового комісара, аудиторські звіти, листи Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, акт перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Сумського ОВК, донесення, акти прийняття військового та фінансового господарства ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріали службового розслідування, на переконання суду, не можуть беззаперечно підтверджувати невжиття ОСОБА_1 під час тимчасового виконання обов`язків військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 належних заходів по повному усуненню недоліків, виявлених за результатами проведеного в 2015 та 2016 роках аудиту, з огляду на нижченаведене.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 згідно наказів (т. 1 а.с. 258-259, т. 2 а.с. 1-39) протягом 2015-2016 років, на час відсутності військового комісара ОСОБА_3 , призначався тимчасово виконуючим обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 на короткі терміни. Під час виконання цих обов`язків, позивач вживав заходів, направлених на виконання рекомендацій і пропозицій Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту, вказаних в аудиторських звітах № 234/1/31/44 від 18.09.2015 та № 234/1/31/5 від 29.01.2016 (т. 1 а.с. 38-143), про що свідчать, зокрема, його резолюції на аудиторських звітах, листі № 234/1/955 від 28.11.2016 (т. 1 а.с. 161-162) та на акті перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Сумського ОВК (т. 1 а.с. 163-166).

Також, варто зазначити, що під час прийняття ОСОБА_1 посади військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , на виконання Наказу № 30 від 21.01.2017 (т. 1 а.с. 167), ні в акті прийняття і здавання військового та фінансового господарства ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 218-249), ні в рапорті начальника відділу фінансового забезпечення Сумського ОВК (т. 1 а.с. 257), про наявність недоліків стану фінансового господарства, в тому числі і про неповне виконання рекомендацій, вказаних в аудиторських звітах, зазначено не було.

На вимогу служби внутрішнього аудиту щодо усунення в повному обсязі виявлених аудитами порушень та прийняття рішення за всіма пропозиціями згідно листа № 502/12/427 від 17.03.2017 (т. 1 а.с. 201), ОСОБА_1 було направлене донесення № 5/372 від 20.03.2017 (т. 1 а.с. 202), в якому повідомлені вжиті заходи та причини через які не виконані певні пропозиції.

Які саме заходи не були вжиті ОСОБА_1 , як тимчасово виконуючим обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , для виконання рекомендацій і пропозицій, вказаних в аудиторських звітах № 234/1/31/44 від 18.09.2015 та № 234/1/31/5 від 29.01.2016 (т. 1 а.с. 38-143), відповідач під час розгляду справи судом не зазначив. Відсутні такі відомості і в акті службового розслідування, і в оскаржуваному наказі.

Тобто, з наявних в матеріалах справи доказів, неможливо встановити за невжиття яких саме конкретних заходів, застосовано дисциплінарне стягнення до позивача.

Стосовно притягнення ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі місячного грошового забезпечення в сумі 2 035, 00 грн., суд зазначає наступне.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, визначається Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995.

Відповідно до п. 11 вказаного Положення, командири (начальники) військових частин за шкоду, заподіяну державі їх підлеглими, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше тримісячного грошового забезпечення, якщо вони своїми розпорядженнями порушили встановлений порядок обліку, зберігання, використання, перевезення військового майна.

У разі, якщо командири (начальники) військових частин не вжили належних заходів, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна або щодо притягнення винних до відповідальності, вони несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

На виконання п. 16 Положення, розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.

Згідно п. 17 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Таке розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Зі змісту вказаних норм, суд робить висновок, що командирів (начальників) військових частин можна притягнути до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення, лише у випадку, коли вони не вжили належних заходів щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна або щодо притягнення винних до відповідальності. При цьому, розмір заподіяної шкоди та винні у її заподіянні особи повинні бути встановлені за результатами розслідування або у висновках ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджено, що розслідування по встановленню розміру заподіяної шкоди та винних у її заподіянні осіб не проводилось. Також, не встановлювались винні у заподіянні шкоди особи і в аудиторських звітах № 234/1/31/44 від 18.09.2015 та № 234/1/31/5 від 29.01.2016 (т. 1 а.с. 38-143).

Які саме заходи не були вжиті ОСОБА_1 , як тимчасово виконуючим обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , для запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна або які саме винні особи не були притягнені до відповідальності, відповідач під час розгляду справи судом не зазначив. Відсутні такі відомості і в акті службового розслідування, і в оскаржуваному наказі, що свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до обмеженої матеріальної відповідальності.

Доводи Сумського ОВК, з посиланням на п.п. 23, 24 Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, про те, що вимоги ОСОБА_1 про скасування оскаржуваного наказу в частині притягнення його до обмеженої матеріальної відповідальності, не можуть бути предметом розгляду, оскільки позивач не оскаржував наказ про притягнення до матеріальної відповідальності вищому командиру, на переконання суду є необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно ч. 3 п. 23 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, наказ про притягнення до матеріальної відповідальності доводиться до відома винної особи (винних осіб) під розписку. Цей наказ може бути оскаржено вищому командиру (начальнику) в порядку, встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Зі змісту вказаної норми суд робить висновок, що оскарження наказу про притягнення до матеріальної відповідальності вищому командиру є правом особи, а не її обов`язком.

Статтею 55 Конституції України кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод або законних інтересів, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені ці права, свободи або законні інтереси.

Заходи досудового врегулювання спору вживаються сторонами лише за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом (ст. 17 КАС України).

Беручи до уваги те, що домовленості між сторонами про досудове врегулювання спору щодо правомірності наказу про притягнення до матеріальної відповідальності не існує, а оскарження цього наказу вищому командиру, як захід досудового врегулювання спору, є правом позивача, а не обов`язком, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про скасування наказу в частині притягнення до матеріальної відповідальності можуть бути предметом розгляду.

Отже, за наведених обставин, суд доходить висновку, що доводи Сумського ОВК про правомірність застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «догана» та притягнення його до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі місячного грошового забезпечення в сумі 2 035, 00 грн., є необґрунтованими та не підтвердженими належними і достатніми доказами.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «догана» та притягнення його до обмеженої матеріальної відповідальності, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв`язку з чим позовні вимоги в частині скасування цього наказу підлягають задоволенню.

Крім того, беручи до уваги фактичне утримання Сумським ОВК місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 в сумі 2 035, 00 грн., суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню також і позовні вимоги щодо стягнення вказаних коштів з відповідача.

Керуючись ст.ст. 90, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування наказу та стягнення коштів задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 № 327 від 11.09.2017 в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догана та притягнення його до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі не більше місячного грошового забезпечення в сумі 2 035, 00 грн.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ід.н. НОМЕР_2 ) утримане місячне грошове забезпечення в сумі 2 035, 00 (дві тисячі тридцять п`ять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя (підпис) С.В. Воловик

З оригіналом згідно

Суддя С.В. Воловик

повний текст рішення складений 29.12.2017