Справа № 826/13375/16
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 грудня 2017 року 08 год. 25 хв. № 826/13375/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: Головуючого - судді Дегтярьової О.В., суддів: Пащенка К.С., Чудак О.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомДержавної служби геології та надр України
до третя особа,Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Спільне українсько-американське підприємство «УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД»,
про скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулася Державна служба геології та надр України (далі також - позивач, Державна служба) з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі також - відповідач), в якому просила скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Думанської Аліни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2016 року у виконавчому провадженні № 51891058.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що державним виконавцем при прийнятті оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2016 року № 51891058 не було враховано наявність об?єктивних причин, які унеможливлювали виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2016 року у справі № 826/23816/15. А саме: позивач вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій в ході розгляду справи № 826/23816/15, всупереч наданої їм Кодексом адміністративного судочинства України компетенції та конституційного принципу поділу влади, підмінили Державну службу геології та надр України, як центральний орган виконавчої влади з дискреційними повноваженнями з питання видачі (продовження) дії спеціального дозволу на користування надрами, та прийняли судові рішення про продовження дії такого спеціального дозволу Спеціальному українсько-американському підприємству «УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД». Крім того, 11.08.2016 року Державна служба звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2016 року у справі № 826/23816/15 та клопотанням про зупинення виконання цих судових рішень. За наведених мотивів, позивач вважає, що виконавче провадження № 51891058 було відкрито протиправно.

У призначене судове засідання 23.11.2017 року сторони та третя особа явку своїх уповноважених представників не забезпечили, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Натомість від позивача та відповідача до канцелярії суду надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності представників позивача та відповідача, в порядку письмового провадження.

Поряд з цим, відповідач позов не визнав, про що зазначив у клопотанні від 22.11.2017 року, та надав суду копії матеріалів виконавчого провадження № 51891058.

Третя особа також заперечувала проти задоволення позову з підстав, наведених у тексті її письмових запереченнях від 01.11.2016 року № 16-241.

У судовому засіданні 23.11.2017 року, у зв'язку із неявкою представників сторін і третьої особи, суд, керуючись ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України), ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.06.2016 року по справі № 826/23816/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.10.2016 року № К/800/22190/16, позовну заяву Спільного українсько-американського підприємства «УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД» задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної служби геології на надр України, яка полягає у нездійсненні розгляду заяви Спільного українсько-американського підприємства «УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД» (як товариство з обмеженою відповідальністю) на продовження строку дії спеціального дозволу (ліцензії) № 310 від 27.07.1995 на експлуатацію Битків-Бабченського родовища корисних копалин (нафтові поклади). Зобов'язано Державну службу геології та надр України продовжити строк дії спеціального дозволу (ліцензії) № 310 від 27.07.1995 на експлуатацію Битків-Бабченського родовища корисних копалин (нафтові поклади) на 20 років до 27.07.2035 та видати Спільному українсько-американському підприємству «УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД» (як товариство з обмеженою відповідальністю) спеціальний дозвіл на користування надрами Битків-Бабченського родовища зі строком дії до 27.07.2035 року.

03.08.2016 року Київським апеляційним адміністративним судом на виконання вказаної постанови суду від 07.06.2016 року видано виконавчий лист № 826/23816/15.

Спільне українсько-американське підприємство «УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД», як стягувач за виконавчим листом № 826/23816/15, виданим 03.08.2016 року, звернулося до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом.

10.08.2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанською А.Л. на підставі зазначеної заяви стягувача винесено постанову № 51891058 про відкриття виконавчого провадження. За цим виконавчим провадженням № 51891058 стягувачем зазначено Спільне українсько-американське підприємство «УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД», а боржником - Державну службу геології та надр України. Встановлено строк для добровільного виконання судового рішення, згідно виконавчого документу, до 7-ми днів з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження.

Копія вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2016 року разом з супровідним листом від 10.08.2016 року № 20.1/468/3 була отримана боржником (Державною службою геології та надр України) та зареєстрована 18.08.2016 року, однак у встановлений у такій постанові строк добровільно не виконана. Натомість позивач звернувся до Департаменту ДВС з клопотаннями:

- про звернення державного виконавця до суду з заявою про відстрочення виконання рішення суду та зупинення відповідно до пп. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно виконавчого провадження (вих. № 04-1731 від 23.08.2016 року). В обґрунтування поданого клопотання від 23.08.2016 року позивач посилався на встановлену Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 року № 1174 «Про затвердження Положення про Державну службу геології та надр України» виключну компетенцію Державної служби у прийнятті рішення про надання спеціального дозволу на користування надрами та на обставини оскарження до касаційного суду постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.06.2016 року та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2016 року по справі № 826/23816/15;

- про звернення державного виконавця до суду із завою про роз?яснення судового рішення у справі № 826/23816/15 (в частині, що стосується порядку та способу його виконання) та відповідно про зупинення виконавчого провадження (вих. № 04-1830/1 від 07.09.2016 року), яке мотивоване тим, що рішення суду неможливо виконати через наявність у Підприємства боргу зі сплати податків і зборів, що в силу п. 15 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року № 615, є підставою для відмови у продовженні строку дії спеціального дозволу.

Не погоджуючись з правомірністю дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № 51891058 з виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.06.2016 року по справі № 826/23816/1, позивач звернувся із цим позовом до суду.

При вирішення даного спору по суті суд виходить з наступного.

За приписами ст. 124 Конституції України (у редакції чинній на момент прийняття оспорюваної постанови) судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14, ч. 1 ст. 255 КАС України (у редакції чинній на момент прийняття оспорюваної постанови) постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 257 цього Кодексу судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Порядок примусового виконання рішень судів на момент на момент виникнення спірних правовідносин було врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (далі також - Закон № 606-XIV, який згідно із Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII втратив чинність 05.10.2016 року, окрім ст. 4 такого Закону, що втратила чинність з 05.01.2017 року).

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 7, ч. 1 і 2 ст. 8 Закону № 606-XIV (у редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадженя) «виконавче провадження» як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Учасниками виконавчого провадження є, зокрема: державний виконавець, сторони та представники сторін.

Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

За нормою ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 і 5 ст. 25 цього Закону державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

З контексту наведених правових норм ст. 19 і 25 Закону № 606-XIV можна дійти правового висновку, що відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача та на підставі виконавчого документа, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, є обов'язком державного виконавця.

Поряд з цим, нормами ч. 1 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 61) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2016 року винесена за заявою стягувача - Спільного українсько-американського підприємства «УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД» та на підставі виконавчого листа, виданого Київським апеляційним адміністративним судом 03.08.2016 року у справі № 826/23816/15.

В ході розгляду справи судом не встановлено, а позивачем не наведено, що цей виконавчий лист не відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 18 і 19 Закону України «Про виконавче провадження», вказаний виконавчий документ пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, а строк пред'явлення його до виконання на момент відкриття виконавчого провадження не закінчився.

Також, під час розгляду справи судом не встановлено, а позивачем не доведено існування інших обставин, які б могли бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв?язку з цим суд не приймає до уваги посилання позивача на відсутність у державного виконавця правових підстав для прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження за наслідками надходження заяви стягувача та виконавчого листа, виданого Київським апеляційним адміністративним судом 03.08.2016 року у справі № 826/23816/15.

Окрім того, суд встановив, що за результатами подання Державною службою касаційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2016 року у справі № 826/23816/15, Вищим адміністративним судом України винесено ухвалу від 17.08.2016 року № К/800/22190/16, якою відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою Державної служби та одночасно було відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання зазначених рішень судів.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.10.2016 року № К/800/22190/16 залишив без задоволення касаційну скаргу Державної служби, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2016 року у справі № 826/23816/15 - без змін.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень дана ухвала Вищого адміністративного суду України від 19.10.2016 року набрала законної сили 31.10.2016 року.

В подальшому, 13.01.2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанською А.Л. у зв?язку з встановленням обставин фактичного виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2016 року, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. А саме, як зазначено в тексті цієї постанови від 13.01ю.2017 року: своїм листом від 30.12.2016 року № 24694/13/04-16 Державна служба повідомила про повне та фактичне виконання судового рішення, шляхом прийняття наказів від 15.12.2016 року № 475 та від 27.12.2016 року № 500, якими стягувачу продовжено строк дії спеціальних дозволів на користування надрами та внесено зміни до спеціального дозволу на користування надрами від 27.07.1995 року № 310.

Таким чином, враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про правомірність прийнятої головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанською А.Л. постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2016 року № 51891058.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач (Держгеонадра) в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 2, ст. 7, ст.ст. 72 - 77, ст. 139, ст. ст. 241 - 246, ст. 250, ст. 287, ст. 293, ст.ст. 295 - 297, ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної служби геології та надр України відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими в ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Головуючий суддя Судді О.В. Дегтярьова К.С. Пащенко О.М. Чудак