Справа № 810/2113/17
Суддя: Дмитренко А. М.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 810/2113/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судоовму засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Київської області про визнання протиправними та скасування приписів і постанов,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 29.05.2017 року відділом державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил про порушення містобудівельних норм, також 29.05.2017 року відділом державного архітектурно-будівельного контролю винесено приписи № С-2905/3/1 та № С-2905/4/2, якими пропонується усунути допущені порушення до 30.12.2017 року та зупинити експлуатацію з моменту вручення припису, 29.05.2017 року відділом складено протоколи № № 1-Л-З-2905/3/1, 1-Л-З-2905/3/2, 1-Л-З-2905/3/3, 1-Л-З-2905/3/4 про порушення у сфері містобудівної діяльності, на підставі вказаного акту позапланової перевірки, приписів та протоколів відділом державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради винесено постанови № № З-0706/3/1, З-0706/3/2, З-0706/3/3, З-0706/3/4 про накладення штрафу на позивача за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Позивач вважає зазначені вище рішення протиправними, оскільки в акті перевірки, приписах, протоколах та постановах не доведена сама подія правопорушення; позапланова перевірка проведена на підставі, яка не передбачена чинним на момент проведення перевірки законодавством; відповідальність за класом категорії складності будівлі, яка діяла на момент проведення перевірки та винесення оскаржуваних постанов, скасована, а передбачена відповідальність за класом наслідків; крім того, будівництво металевого каркасу /навісу/, за що позивача притягнуто до відповідальності, не потребує спеціальних дозволів, оскільки така будівля є тимчасовою спорудою; згідно технічного паспорта металевий каркас /навіс/ зведений в 2013 році, на дату винесення оскаржуваних постанов пройшли строки, в межах яких можливо притягнути особу до відповідальності за порушення містобудівного законодавства. В зв'язку з наведеним позивач просив суд визнати протиправними та скасувати приписи № С-2905/3/1 та № С-2905/4/2 та постанови відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради № № З-0706/3/1, З-0706/3/2, З-0706/3/3, З-0706/3/4 про накладення на нього штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності в сумі 60 624 грн., 75780 грн., 60624грн., 75780 грн.

Позовну заяву було подано до Київського окружного адміністративного суду, ухвалою якого від 31.07.2017 року справу передано за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2017 року справу розподілено на суддю Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Протасову О.М.

Ухвалою від 09.11.2017 року задоволено заяву про самовідвід судді Протасової О.М.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2017 року справу розподілено на суддю Дмитренко А.М., ухвалою судді від 13.11.2017 року справу прийнято до провадження.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача - відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, оскільки оскаржувані постанови та приписи винесені у відповідності до вимог діючого законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді даної справи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 10.09.2003 року, види діяльності: роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах, що стверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с.34-37/.

07.12.2012 року між Білоцерківською міською радою та ФОП ОСОБА_1 /орендар/ укладено договір оренди землі № 141, за яким в оренду передано земельну ділянку під розміщення виробничо-складських, адміністративних приміщень та магазину площею 0,2431 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, нежитлова будівля літ. «А», даний договір було зареєстровано в управлінні Держкомзему у місті Біла Церква Київської області 24.12.2012 року за № 00948.

Наведене стверджується копією договору оренди /а.с.11-12/.

В судовому засіданні встановлено, що 29.05.2017 року головним спеціалістом відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Юрчиком О.В. на підставі направлення № 8 від 23.05.2017 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ФОП ОСОБА_1 на об'єкті будівництва «нежитлова будівля».

Як вбачається з цього акту, під час перевірки виявлені такі порушення: на земельній ділянці по АДРЕСА_2 яка використовується на підставі договору оренди ФОП ОСОБА_1, виявлено об'єкт незавершеного будівництва, а саме: металевий каркас складської будівлі розміром 41,00 х 15,00 м; роботи по зведенню складської будівлі виконані ФОП ОСОБА_1 без розробленої та затвердженої в установленому законодавством порядку проектної документації та без документу, що надає право на виконання будівельних робіт /без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт/; замовником будівництва не забезпечено здійснення авторського та технічного нагляду на об'єкті будівництва; на момент проведення перевірки об'єкт будівництва експлуатується без введення його в експлуатацію, чим порушено вимоги ст.ст.29, 31, 34, 36, ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.11 Закону України «Про архітектурну діяльність», що слідує з копії цього акта /а.с.13/.

За результатами проведеної перевірки головним спеціалістом відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Юрчиком О.В. винесено припис № С-2905/3/1 та припис № С-2905/3/2 від 29.05.2017 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил до 30.12.2017 року та про зупинення експлуатації з моменту вручення припису /а.с.22-23 /.

Одночасно 29.05.2017 року головним спеціалістом відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Юрчиком О.В. складено щодо позивача протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № № 1-Л-З-2905/3/1, 1-Л-З-2905/3/2, 1-Л-З-2905/3/3, 1-Л-З-2905/3/4 /а.с.14-21 /.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі вказаних вище акта перевірки, приписів та протоколів т.в.о начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Дорогань В.Л. винесено 07.06.2017 року постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № № З-0706/3/1, З-0706/3/2, З-0706/3/3, З-0706/3/4, згідно яких ФОП ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених абз. 3 п.4 ч.2 ст.2, п.8 ч.2 ст.2, п.7 ч.2 ст.2, абз.3 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено на нього штрафи у сумі 60 624 грн., 75780 грн., 60624 грн., 75780 грн., що стверджується копіями цих постанов /а.с. 24-27/.

Представник позивача вважає наведені вище постанови протиправними та такими, що винесені з порушенням вимог діючого законодавства.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

1) подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

3) виявлення факту самочинного будівництва об'єкта;

4) перевірка виконання суб'єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;

6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

В даному випадку позапланова перевірка проводилася згідно направлення № 8 від 23.05.2017 року, строк дії якого до 29.05.2017 року, на підставі виявлених фактів самочинного будівництва на засіданнях постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам'яток, історичного середовища та благоустрою сесії Білоцерківської міської ради VII скликання /протоколи засідання № 80 від 31.03.2017 року та № 82 від 06.04.2017 року/, звернення комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам'яток, історичного середовища та благоустрою, протокольного доручення № 2-14-29 від 05.05.2017 року, про що зазначено в направленні /а.с.107/.

А тому посилання представника позивача на те, що позапланова перевірка проведена на підставі, яка не передбачена чинним на момент проведення перевірки законодавством, є необґрунтованими, оскільки нормами законодавства, на що вказано вище, підставою для проведення позапланової перевірки є в т.ч. виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, а в який спосіб та яким чином ці факти мають бути виявлені, діючим законодавством не врегульовано.

При цьому складання акту перевірки, приписів, протоколу посадовими особами органів державного архітектурно -будівельного контролю під час здійснення перевірки врегульовано нормами Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМ України від 23.05.2011 року № 533 / в редакції від 06.10.2015 року/.

Відповідно до п.7 цього Порядку строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

В оскаржуваних позивачем постановах вказується на порушення ст.ст. 29, 31, 34, 36, ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.11 Закону України «Про архітектурну діяльність», нормами яких, зокрема, передбачено, що для забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні особи, необхідно одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва; розробити проектну документацію на будівництво об'єктів; замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками; виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється; експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про архітектурну діяльність» під час будівництва об'єкта архітектури здійснюється авторський та технічний нагляд.

Технічний нагляд забезпечується замовником та здійснюється особами, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Авторський нагляд здійснюється архітектором - автором проекту об'єкта архітектури, іншими розробниками затвердженого проекту або уповноваженими ними особами.

Авторський нагляд здійснюється відповідно до законодавства та договору із замовником.

Порядок проведення авторського і технічного наглядів установлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивача було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених абз. 3 п.4 ч.2 ст.2, п.8 ч.2 ст.2, п.7 ч.2 ст.2, абз.3 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» в редакції на 07.06.2017 року /на дату винесення оскаржуваних постанов/, правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Відповідно до ч.2 ст.2 вказаного Закону суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації /п.4/; експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації /п.6/; незабезпечення замовником здійснення технічного нагляду у випадках, коли такий нагляд є обов'язковим згідно із законодавством, - у розмірі тридцяти шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб /п.7/; незабезпечення замовником здійснення авторського нагляду у випадках, коли такий нагляд є обов'язковим згідно із законодавством, - у розмірі сорока п'яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб /п.8/.

Представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що в акті перевірки, приписах, протоколах та постановах не доведена сама подія правопорушення.

Як зазначено в оскаржуваних постановах та приписах, на земельній ділянці , яку орендує позивач, виявлено об'єкт незавершеного будівництва, яким є металевий каркас складської будівлі розміром 41,00 х 15,00 м.

Відповідно до технічного паспорта на нежитлову будівлю літ. «К» /навіс/ по АДРЕСА_2 станом на 09.06.2017 року, рік побудови 2013, опис основних конструктивних елементів: стіни -металеві стовпи, покрівля -металопрофіль, перекриття -металеві балки, підлога -цемент, стяжка; площа забудови 631,7 кв.м; фундамент відсутній /а.с. 28-32/.

На замовлення позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «Сігма Групп» /кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця серія АЕ № 000272 , виданий атестаційною архітектурно-будівельною комісією 31.05.2012 року/ проведено технічне обстеження будівельних конструкцій об'єкту за вказаною вище адресою та виготовлено технічний звіт /а.с.58-78/, в якому вказано на те, що будівля по АДРЕСА_2, це навіс, який не має фундаменту, є не капітальною спорудою згідно вимог ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські буділі та споруди. Основні положення».

Відповідно до п.1.3 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінрегіонбуду та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року № 244, зареєстровано в Мінюсті України 22.11.2011 року за № 1330/20068, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тобто, зведений позивачем металевий каркас /навіс/ є тимчасовою спорудою без улаштування фундаменту, доказів зворотнього представником відповідача не надано.

Представник відповідача пояснила в суді, що облаштування тимчасових споруд без фундаменту не потребує спеціальних дозволів, розроблення та затвердження проектної документації.

А тому притягнення позивача до відповідальності за такі правопорушення, як виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, незабезпечення авторського та технічного нагляду на об'єкті будівництва, експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, суд вважає необгрунтованим.

Крім того, згідно п.11 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» / в редакції на 07.06.2017 року/ штраф може бути накладено на суб'єктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не

пізніш як через три роки з дня його вчинення.

Судом встановлено, що металевий каркас /навіс/ побудовано в 2013 році згідно технічного паспорта на цю будівлю.

Обставини щодо року будівництва навісу стверджуються також копією договору № 12 на будівництво навісу для складування будівельних матеріалів по АДРЕСА_2 від 01.11.2013 року, який укладено між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_1, додатком до якого є ліцензія інспекції ДАБК у місті Києві на ім'я ОСОБА_5 від 22.06.2012 року, згідно якої він має право виконувати роботи в т.ч. по зведенню металевих конструкцій; актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 за листопад 2013 року; зведеним кошторисним розрахунком вартості будівництва станом на 25.11.2013 року; локальним кошторисом № 2-1-1 на влаштування каркасу /навісу для складування будівельних матеріалів/ за 25.11.2013 року; довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за 29.11.2013 року /а.с.114-136/.

Отже, навіть в разі вчинення позивачем правопорушення, з моменту його вчинення на час притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу пройшло більше 3-х років.

Представник відповідача посилалася в судовому засіданні на те, що таке правопорушення, як експлуатація об'єкта будівництва без введення його в експлуатацію, є триваючим правопорушенням.

В постанові від 04.03.2014 року № 21-433а13 Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України зазначено, що при розгляді спорів цієї категорії суди мають з'ясовувати питання щодо наявності в діях суб'єкта містобудування складу правопорушення, зокрема, факту закінчення будівництвом відповідного об'єкта, наявності на цей момент встановленого законодавством обов'язку вводити об'єкт в експлуатацію, невведення в експлуатацію та використання об'єкта, закону, який би встановлював відповідальність за невиконання обов'язку із введення в експлуатацію, а також дотримання строків притягнення до публічної відповідальності.

Верховним Судом України було зроблено правовий висновок про те, що в контексті хронології правового регулювання спірних відносин поняття «експлуатація не прийнятого в експлуатацію об'єкта» не може тлумачитись як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов'язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта містобудування до початку його експлуатації. Суспільна небезпека такого правопорушення насамперед полягає не в недотриманні встановленого правопорядку, а в небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю побудованого об'єкта містобудування з початку його використання.

А тому на момент винесення оскаржуваних постанов пройшли строки, в межах яких є можливим притягнення особи до відповідальності у вигляді штрафів згідно Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Тобто, відповідачем було порушено порядок притягнення позивача до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, не доведено складу вказаних вище порушень в діях позивача, що є підставою для визнання оскаржуваних позивачем приписів та постанов відповідача протиправними та скасування їх.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З врахуванням вищенаведеного суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Законом України «Про архітектурну діяльність», Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою КМ України від 23.05.2011 року № 533 / в редакції від 06.10.2015 року/, ст.ст. 2, 6, 9, 77, 90, 122, 139, 242-246, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови від 07.06.2017 року № 3-0706/3/1, № 3-0706/3/2, № 3-0706/3/3, № 3-0706/3/4 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності на фізичну -особу підприємця ОСОБА_1 / АДРЕСА_1, код за ЄДРПОУ /, приписи від 29.05.2017 року № С-2905/3/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та № С-2905/3/2 про зупинення експлуатації об»єктів будівництва, які не прийняті в експлуатацію.

Рішення може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Повне судове рішення складено 29.12.2017 року.

Суддя А. М. Дмитренко