Справа № 804/746/17
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2017 рокусправа № 804/746/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Добродняк І.Ю

судді: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

за участю представників:

позивача: - не зявився

відповідача: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року (суддя Гончарова І.А.)

у справі № 804/746/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖСПЕЦРЕМОНТ»

до Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖСПЕЦРЕМОНТ» звернувся з позовом до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.01.2017 р. з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1318958,00 грн., в тому числі: за основним платежем у розмірі 1081735,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 237223,00 грн.;

- визнати протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.01.2017 р. з податку на додану вартість на загальну суму 1453173,75 грн., в тому числі: за основним платежем у розмірі 1162539,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 290634,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій з ТОВ «Сіммбуд», ТОВ «Юнітакс», ТОВ «Фенікс», ТОВ «Перший бізнес-центр» безпідставні, оскільки всі господарські операції, які вчинялись між позивачем та його контрагентами у періоді, що перевірявся, є реальними, підтверджуються первинними документами.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року позов задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що позивач первинними документами підтвердив реальний характер здійснюваних господарських операцій з ТОВ «Сіммбуд», ТОВ «Юнітакс», ТОВ «Фенікс», ТОВ «Перший бізнес-центр», а отже належним чином підтвердив і право на формування податкового кредиту та валових витрат за даними операціями.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та винести нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що в ході проведення перевірки здійснено аналіз податкової та фінансової інформації контрагентів позивача та встановлено, що останні відсутні за податковою адресою, відсутня достатня кількість кваліфікованих працівників, обладнання, матеріальних ресурсів та транспортних засобів, що вказує на неможливість надання послуг. Також відповідач посилається на те, щ судом першої інстанції не взято до уваги обставини, встановлені у матеріалах кримінальних проваджень та вироку суду стосовно ТОВ «Сіммбуд» і ТОВ «Юнітакс».

Представники сторін в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивачем - Криворізькою північною ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Криворіжспецремонт» з питання дотримання вимог податкового та іншого законодавства, України за період з 01.01.2013 по 30.09.2015, за результатами якої складений акт від 15.12.2016 № 1969/04-83-14-01/33453203, т.1, а. с.20-98.

Перевіркою встановлено порушення:

- п.44.1 ст.44, п.138.2, п.138.8 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України та п.п.2.1, 2.2, 2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіну України від 24.05.95 № 88, внаслідок чого Товариством занижено податок на прибуток у загальній сумі 1081735 грн., у тому числі: 2013 рік 887333 грн., 2014 рік 61559 грн., 2015 рік 132843 грн.;

- п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, п.1, п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п.2.1, 2.2, 2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. №88, внаслідок чого Товариством занижено податок на додану вартість на загальну суму 1162539 грн., в тому числі: за грудень 2013 року у сумі 934035 грн., січень 2014 року - 34200 грн., лютий 2014 року - 34200 грн., серпень 2015 року - 137904 грн., за вересень 2015 року - 2062 грн., жовтень 2015 року - 16551 грн., листопад 2015 року - 3587 грн.

Такі висновки контролюючого органу обґрунтовані формуванням товариством витрат та податкового кредиту за рахунок господарських операцій з контрагентами ТОВ «Сіммбуд», ТОВ «Юнітакс», ТОВ «Фенікс», ТОВ «Перший бізнес-центр», реальність здійснення яких не підтверджена.

На підставі вказаного акту 06.01.2017 контролюючим органом прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем - 1162539 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 290634,75 грн.,

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств за основним платежем - 1081735 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 237223,00 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність означених податкових повідомлень-рішень.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

За визначенням, наведеним в пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, що діяла на момент здійснення позивачем спірних господарських операцій), господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість підлягає зясуванню, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України.

У статті 138 ПК України передбачені склад витрат та порядок їх визначення.

Так, відповідно до положень пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 статті 138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Відповідно до положень п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статті 198 Податкового кодексу України.

У відповідності до п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (абз.1 п.198.6 ст.198 ПК України).

Разом з тим, з положень статей 183 та 184 ПК України вбачається, що особа як платник ПДВ підлягає реєстрації шляхом внесення відповідного запису до реєстру платників; реєстрація особи як платника ПДВ діє до дати її анулювання.

Зазначені вище контрагенти позивача - ТОВ «Сіммбуд», ТОВ «Юнітакс», ТОВ «Фенікс», ТОВ «Перший бізнес-центр» на час здійснення господарських операцій з позивачем мали статус юридичних осіб, платників податку на додану вартість, що свідчить про наявність спеціальної податкової правосубєктності у контрагентів позивача в ході виконання укладених з позивачем відповідних господарських договорів.

Як свідчать матеріали справи і не заперечується сторонами, у періоді, який перевірявся, ТОВ «Криворіжспецремонт» придбавав товари та роботи у ТОВ «Сіммбуд», ТОВ «Юнітакс», ТОВ «Фенікс», ТОВ «Перший бізнес-центр», а саме:

- за договором № 07/07-01 від 07.07.2015, укладеним з ТОВ «Юнітакс» на виконання робіт вартістю робіт становить 890000 грн. (з ПДВ): ремонт 3 розряду ДП-9 ДЦ-2 інв. №42008405; ремонт 3 розряду ДП-9 ДЦ-2 (гідропривід та централізоване змащування) інв. №42008405; ремонт турбовоз духовки АТЕЦ1; обслуговування та утримання у справному стані електроустаткування систем плівковою мастила на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (т.1, а. с.154, 155);

- за договором субпідряду № 01/10-01 від 01.10.2013, укладеним з ТОВ «Сіммбуд» на виконання робіт вартістю 4778346,94 грн. (з ПДВ): ремонт корпусу збагачення (автостелла № 20) РОФ-1, ГД металургійного виробництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з забезпеченням якості виконаних робіт у відповідності до СНІП А.3.1-5-96 «Організація будівничого виробництва», СНІП Д.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва» (т.1, а. с.178, 179);

- за договором субпідряду № 02/12-01 від 02.12.2013, укладеним з ТОВ «Сіммбуд» на виконання робіт вартістю 1006193,38 грн. (з ПДВ): ремонт агломашини № 2; фекальної каналізації вапнянопереробного цеху; будинку тепловозного депо ЦРПС; корпусу крупного дроблення ДФ-4 РУ ГД металургійного виробництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з забезпеченням якості виконаних робіт у відповідності до СНІП А.3.1-5-96 «Організація будівничого виробництва», СНІП Д.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва». Вартість робіт становить (з ПДВ) (т.1, а. с.180, 181);

- за договором субпідряду № 02/12-02 від 02.12.2013, укладеним з ТОВ «Сіммбуд» на виконання робіт вартістю 106324,80 грн. (з ПДВ): поновлення технологічної лінії з обпалювальної машини ЛУРГИ 278-В ПАТ «Північний ГЗК», з забезпеченням якості виконаних робіт у відповідності до СНІП А.3.1-5-96 «Організація будівничого виробництва», СНІП Д.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва» (т.1, а. с.182, 183);

- за договором № БМ14/01-01 від 10.01.2014, укладеним з ТОВ «Сіммбуд» щодо придбання будівельних матеріалів (суха суміш), визначених у специфікації (на суму 205197,50 грн.) (т.1, а. с.189);

- за договором № 28092015 від 28.09.2016, укладеним з ТОВ «Перший Бізнес-центр» щодо придбання матеріалів та обладнання з погодженою сторонами специфікацію на товар (автоматична централізована система змащування вакуум-фільтра) на суму 75000 грн. (т.1, а. с.135, 136).

Вказані договори відповідають вимогам чинного законодавства України, мають своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочину, є економічно виправданими.

Дії позивача та його контрагентів, вчинені на виконання умов договорів, направленні саме на створення наслідків, які обумовлені правовою природою договорів таких видів. Фактична реалізація мети, з якою укладені вказані вище договори, настання правових наслідків, обумовлені ними, підтверджено належним чином складеними первинними документами.

Так, на підтвердження виконання означених договорів позивачем до перевірки подано документи, які також були предметом детального дослідження в суді першої інстанції, а саме: специфікації, рахунки-фактури, видаткові і податкові накладні, акти приймання виконаних робіт, акти витрачених матеріалів для виконання відповідних робіт, платіжні документи, банківські виписки, як свідчать про оплату товариством товарів і робіт (т.1, а. с.37-39, 137, 138, 152-172, 177, 190-250, т.2, а. с.1-14).

Зауваження щодо вказаних первинних документів з боку контролюючого органу відсутні.

У ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатись зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Виходячи із змісту вказаних вище документів в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ці документи є первинними в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» і є достатніми доказами для підтвердження реальності господарських операцій виконання робіт за вказаними договорами з ТОВ «Сіммбуд», ТОВ «Юнітакс», ТОВ «Фенікс», ТОВ «Перший бізнес-центр», руху активів у процесі здійснення господарських операцій та зміни у власному капіталі позивача.

Доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку товариства матеріали справи не містять.

Відповідачем також не заперечується, що надані відповідачем до перевірки податкові накладні, які виписані ТОВ «Сіммбуд», ТОВ «Юнітакс», ТОВ «Фенікс», ТОВ «Перший бізнес-центр» і які за приписами Податкового кодексу України є підставою для формування податкового кредиту платника податків, відповідають положенням Наказу Міністерства фінансів України «Про порядок заповнення податкової накладної» від 01.11.2011 № 1379, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за №1333/20071, Наказу Міністерства доходів і зборів України «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» від 14.01.2014 №10, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2014 за № 185/24962, та Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» 22.09.2014 № 957, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.10.2014 за № 1235/26012.

Також , в акті перевірки від 15.12.2016 не заперечується факт використання позивачем придбаних товарів та робіт у власній господарській діяльності, підтверджений матеріалами справи.

Щодо посилань відповідача на ненадання позивачем до перевірки товарно-транспортних накладних щодо поставки товару від ТОВ «Фенікс», то з огляду на наявність документів, які підтверджують фактичне одержання товару (видаткових накладних) і відсутність заперечень щодо використання цього товару у власній господарській діяльності товариства (подальшої реалізації сухої суміші - т.2, а. с.44-55), ненадання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для висновку про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей, оскільки відповідною транспортною документацією підтверджується надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару.

Також доводи податкового органу щодо нереальності господарських операцій з позивачем ґрунтуються на висновках, зроблених виходячи з даних з інформаційних податкових баз.

Так, податковий орган зазначає про відсутність у вказаних контрагентів достатньої кількості працівників для здійснення господарських операцій з постачання позивачу товару від ТОВ «Сіммбуд», ТОВ «Фенікс», ТОВ «Перший бізнес-центр», та для виконання робіт ТОВ «Сіммбуд» і ТОВ «Юнітакс».

Крім того, за результатами відповідних підрахунків з огляду на трудомісткість робіт, людино-години, кількість працюючих осіб у підрядників відповідач дійшов висновку про неможливість виконання підрядних робіт власними силами виконавців - ТОВ «Сіммбуд» і ТОВ «Юнітакс».

Колегія суддів стосовно даних доводів відповідача зазначає, що вказані обрахунки, без відповідного документального підтвердження, є лише припущенням контролюючого органу, в той час, як за приписами Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 року за № 1300/27745, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших субєктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Посилання податкового органу на відсутність у ТОВ «Сіммбуд», ТОВ «Юнітакс», ТОВ «Фенікс», ТОВ «Перший бізнес-центр» технічних та матеріальних ресурсів, необхідних для здійснення господарських операцій, само по собі не свідчить про фіктивність цих господарських операцій, адже підприємство-постачальник може здійснювати реальні операції та не обов'язково має бути виробником товарів (робіт, послуг) і за відсутності дослідження первинних документів вказаних підприємств-контрагентів висновки про нереальність господарських операцій, обґрунтовані відсутністю трудових та матеріальних ресурсів таких підприємств, є помилковими.

Щодо відсутності платників податків за юридичною адресою (місцезнаходженням), то ці обставини можуть свідчити лише про порушення юридичною особою законодавства, яке стосується його реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності чи платника податків і зобов'язує його повідомляти державного реєстратора про зміну свого місця знаходження, а у випадку порушення даної вимоги передбачає персональну відповідальність такої особи та її посадових осіб.

Щодо інших доводів відповідача, наведених з урахуванням під час проведення перевірки ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22.11.2016 у справі №201/16456/16-к, провадження № 1-кс/201/9816/2016, відповідно до якої першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000195, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 березня 2016 року. Встановлено, що ОСОБА_1 ніколи директором ТОВ «Сіммбуд» не був, його особисті дані використані невідомими особами для реєстрації на його ім'я вказаного підприємства. Допитаний у ході досудового розслідування у вказаному кримінальному проваджені як потерпілий ОСОБА_1 показав, що невідомі особи без його відома заволоділи та використали його особисті дані, внаслідок чого на його ім'я було зареєстроване підприємство ТОВ «Сіммбуд», та його зазначено як директора вказаного підприємства. Фактично директором вказаного підприємства він ніколи не являвся, які не будь звіти, договори, бухгалтерські та банківські документи, а також будь-які інші документа від імені вказаного підприємства він ніколи не підписував. Про існування ТОВ «Сіммбуд» він дізнався, наскільки пам'ятає на початку літа 2014 року від правоохоронних органів. Свій паспорт та ідентифікаційний код він нікому за винагороду або безкоштовно для реєстрації підприємства не надавав, вказані документи не губив», колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 78 КАС України визначає підстави для звільнення від доказування, згідно частини 6 якої вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вказані матеріали кримінального провадження № 0000195 (т.2, а. с.93-95) не мають доказової сили для цієї адміністративної справи, не є тим доказом фіктивної діяльності ТОВ «Сіммбуд», яка б звільняла відповідача від доказування даних обставин. Докази, отримані за процедурою, встановленою Кримінально-процесуальним кодексом України, підлягають оцінці судом при прийнятті рішення у кримінальній справі та за відсутності обвинувального вироку (ухвали) і доведеності певних фактів у кримінальній справі не можуть носити преюдиційний характер в адміністративному процесі під час вирішення адміністративної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, вироку стосовно ТОВ «Сіммбуд» (посадових осіб) або ухвалу про закриття кримінального провадження за наслідками розслідування судом не постановлено.

Також не вважається належним доказом фіктивності господарських операцій позивача з ТОВ «Юнітакс» вирок Печерського районного суду м.Києва від 05.02.2016 у справі №757/45458/15-к (т.2, а. с.90-92) щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205, ч.1 ст.358 КК України, з якого не вбачається, що ухвалюючи цей вирок, вказаний суд вирішив би питання чи мали місця діяння, яке є предметом дослідження у даній адміністративній справі, чи має місце склад злочину і якою саме статтею кримінального закону він передбачений тощо, тобто даний вирок не встановлює обставин і не містить висновків, які б свідчили про відсутність фактичного здійснення господарських операцій між ТОВ «Юнітакс» та ТОВ «Криворіжспецремонт» за вищезазначеними договорами, і останній не виступав учасником відносин, що досліджувались у зазначеній кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що відповідачем, як субєктом владних повноважень в установленому порядку не доведено обґрунтованості висновків про порушення позивачем податкового законодавства, що стало підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.316 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.241-245, 250, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі №804/746/17 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили 19.12.2017 та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко