Справа № 641/1478/17
Суддя: Григор'єв Б. П.
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/69/2017 Справа №641/1478/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого- судді - Григор'єва Б.П.

при секретарі - Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Слобожанського об'єднаного Управління пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Слобожанського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є пенсіонером за віком та ветераном праці. 18 травня 2016 року вона отримала Довідку № Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2. 11 липня 2016 року нею надано до Слобожанського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова особисту заяву на запит пенсійної справи з ПФУ м. Слов'янська Донецької області для подальшої виплати пенсії за віком. До вказаної заяви була надана Довідка УПСЗН № від 18.05.2016р. та довідка з ПАТ «ОЩАДБАНК» про відкриття поточного (карткового) рахунку ОСОБА_1 - для здійснення зарахувань пенсії, але ні нарахування пенсії ні її виплата, відповідачем здійснена не була. За таких обставин вважає, що дії відповідача порушують її конституційне право на пенсійне забезпечення та була змушена звернутися за правовою допомогою до адвоката. На адвокатський запит №32 від 01.02.2017 року адвоката Ястребової Є.Б. до Відповідача щодо причини невиплати пенсії Позивачу, було отримано лист №1897/05-28 від 10.02.2017 року з наступною інформацією. 12 липня 2016 року Відповідачем за вихідним номером 7332/02-28-4 було направлено електронний запит на пенсійну справу Позивача до Пенсійного фонду України м. Слов'янська Донецької області. У зв'язку з набранням чинності постанов КМУ від 08.06.2016р. №352 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509» та №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», 20 липня 2016 року під протокол №3 документи ОСОБА_1 були направлені на Комісію з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Протоколом №41 від 20.10.2016р. засідання районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам скасовано довідку внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1, керуючись ст.12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» на підставі отриманої інформації з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України та на підставі подання управління про скасування довідок внутрішньо переміщеним особам. Електронна пенсійна справа ОСОБА_1 надійшла до управління 14.11.2016р. за вхідним номером В16-8591, однак зважаючи на те, що довідка внутрішньо переміщеної особи, яка було видана ОСОБА_1, скасована, підстав для взяття на облік та подальшої виплати пенсії за фактичним місцем проживання, вказаного в цій довідці, немає. Вона вдруге звернулася до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання та вдруге отримала довідку 23 червня 2017 року за № . Також вона вдруге звернулась до Слобожанського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова з заявою про виплату їй пенсії, але, як вбачається із довідки № 11894/48-02-03 від 25 жовтня 2017 року Слобожанського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова, її пенсійна справа станом на день видачі довідки, на обліку у відповідача не знаходиться. На сьогодні відповідачем не було здійснено жодного перерахування пенсії на її користь. Вважає такі дії відповідача незаконними та такими, що порушують її конституційні права.

В обґрунтування позовних вимог, позивачка керується нормами ст. ст. 4, 5, 8, 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.2 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,ст.14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом»,ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. ст. 1,8, 19,22,24,64 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року « Про незалежність судової влади», Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод , ст. 2 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та просить суд: визнати протиправними дії Слобожанського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова щодо не взяття на облік та не виплати пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, з 11 липня 2016 року; Зобов'язати Слобожанське об'єднане управління пенсійного фонду України м. Харкова взяти ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на облік до УПФУ та здійснити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, нарахування та виплату пенсії за віком, починаючи з 11 липня 2016 року, з виплатою всієї суми заборгованості за період, що передував поданню заяви до Слобожанського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова про запит пенсійної справи, тобто до 11.07.2016р., на рахунок в ПАТ «Ощадбанк»; допустити негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в межах суми стягнення за один місяць.

У судове засідання позивачка не з'явилась, але виявила намір діяти через свого представника -адвоката Ястребову Є.Б., яка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просила позов задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та надав суду заперечення на позовну заяву по суті позовних вимог.

Із заперечень вбачається, що проти позову відповідач заперечує та просить суд позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заперечуючи проти позову відповідач посилається на ч.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» якою встановлено, що комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, у місячний строк з дня набрання чинності цією постановою, приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внурішньо переміщеним особам,довідки яких недійсні на дату набрання чинності цією постановою, відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого цією постановою, за умови отримання внутрішньо переміщеною особою нової довідки відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 .10.2014 року № 509 «Про облік переміщених осіб». У зв'язку з набранням чинності постанови КМУ від 08.06.2016 року № 365 під протоколом № 3 були направлені документи ОСОБА_1 на комісію з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Протоколом № 41 від 20.10.2016 року засідання районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам скасовано довідку внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1, керуючись ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» на підставі отриманої інформації з Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України та на підставі подання управління про скасування довідок внутрішньо переміщеним особам. Відповідач зазначає, що відповідно до порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509, який регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Електронна пенсійна справа ОСОБА_1 надійшла до управління 14.11.2016 року за вхідним № В16-8591, однак зважаючи на те, що довідка внутрішньо переміщеної особи, яка була видана ОСОБА_1 скасована, підстав взяття на облік та подальшої виплати пенсії за фактичним місцем проживання вказаного в цій довідці немає.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, приходить до висновку , що позовні вимоги ОСОБА_1 до Слобожанського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 49 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно із ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, в інших випадках, передбачених ч. 1 ст. 49 цього Закону.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 цього Закону, а саме: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Отже, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії, як скасування довідки внутрішньо переміщеної особи.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, який набрав чинності 14 квітня 2014 року, введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Згідно із Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Є загальновідомим факт, що антитерористична операція в Україні не завершилась на теперішній час.

07 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», якою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської області (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку встановлено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Відповідно до п.8 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської області, особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати, протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Із довідок № від 18 травня 2016 року та № від 23 червня 2017 року Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради, що видані на ім'я ОСОБА_1, фактичне місце її мешкання, АДРЕСА_2.

Відповідно до статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати йому. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13 червня 2007 року, зазначено, що відповідно до ст. ст. 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Відповідно до ст. 1 Конституції України, Україна є правовою державою. Людина, його життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю ( стаття 3 Конституції України ).

За приписами ст. 6 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, його права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У п. 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції,якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Слобожанським об'єднаним Управління пенсійного фонду України м. Харкова порушене право позивачки на отримання пенсії, а тому позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 241-244, 246, 250, 251 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Слобожанського об'єднаного Управління пенсійного фонду України м. Харкова щодо не взяття на облік та не виплати пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 11.07.2016 року.

Зобов'язати Слобожанське об'єднане Управління пенсійного фонду України м. Харкова взяти ОСОБА_1 на облік до здійснити нарахування та виплату пенсії за віком, починаючи з 11 липня 2016 року, з виплатою всієї суми заборгованості за період, що передував поданню заяви про запит пенсійної справи, тобто до 11.07.2016 року.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1 в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Слобожанського об'єднаного Управління пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду.

Позивач - ОСОБА_1, 61096 АДРЕСА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2.

Відповідач - Слобожанське об'єднане Управління пенсійного фонду України м. Харкова, 61140 м. Харків вул. Гольдбергівська 15, .

Повний текст рішення виготовлений 29.12.2017 року.

Суддя - Б. П. Григор'єв