Справа № 804/7057/17
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 р. Справа № 804/7057/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГорбалінського В.В.
при секретаріУсенко Д.Ю.
позивача представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування Постанови №213/4.1-2/647 від 04.10.2017 року, -
30.10.2017 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від № 213/4.1-2/647 від 04.10.2017 року.
В обґрунтування позову зазначено, що перевірка була проведена з порушеннями чинного законодавства, а обставини, викладені в акті перевірки, не відповідають фактичним обставинам, що мають місце в дійсності, носять характер припущень інспектора та нічим не підтверджені. Таким чином, позивач вважає поставному, винесену на підставі цього акту, протиправною та просить її скасувати.
Позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені в адміністративному позові.
Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та письмові заперечення на позов. Письмові заперечення обґрунтовані тим, що позивач допустив до виконання роботи працівника без укладення з нею трудового договору, що є порушенням вимог статті 24 Кодексу законів про працю України, тому відповідачем за порушення позивачем вимог статті 24 Кодексу законів про працю України правомірно оскаржуваною постановою у відповідності до статті 265 вказаного Кодексу застосовано штраф, а тому вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступні обставини.
На підставі листа керівника ГО «Правозахисна організація «Здорове покоління» ОСОБА_5 від 04.09.2017 року та на підставі наказу від 12.09.2017 року № 106-І і направлення на перевірку від 13.09.2017 року № 188 Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області проведено перевірку позивача.
За її наслідками відповідачем складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування за №213/4.1-2.
Актом перевірки зафіксовано виявлені під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_3 порушення законодавства, а саме: позивачем укладено цивільно-правовий договір, який має ознаки трудових договорів, з гр. ОСОБА_6, що є порушенням вимог ст. 21, 23 Кодексу законів про працю України.
19.09.2017 відповідачем винесено припис за №213/4.1-2-160, яким зобов'язано позивача усунути порушення вимог ч. 1, ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме: офіційно працевлаштовувати працівників, не підміняючи трудові відносини цивільно-правовими.
04.10.2017 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанову № 213/4.1-2/647 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою, у відповідності до абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, за порушення позивачем вимог частин 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, застосовано до ФОП ОСОБА_3 штраф в розмірі 96 000 гривень.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, судом виходить з такого.
Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Згідно положень Цивільного кодексу України цивільно-правовим договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Отже, суд погоджується з твердженням відповідача, що основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядчик, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. Предмет будь-якого цивільно-правового договору не може бути визначений інакше як конкретний результат праці або виконання певного завдання замовника. В даному випадку замовник на відміну від трудового договору сплачує не робочий процес, а результат цього процесу.
Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_3 (Замовник) та ОСОБА_6 (Виконавець) укладено цивільно - правову угоду № 1 від 01.05.2017 року, за умовами котрої Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання виконати роботу (надати послуги). Пунктом 4.1 визначено, що вартість послуг (робіт) по цивільно-правовому договору складає 3200 грн.
За наслідками виконання цього договору, 29.05.2017 року складено акт прийому наданих послуг до цивільно-правового договору № 1 від 01.05.2017 року.
Проте, 31.05.2017 року та 13.09.2017 року ФОП ОСОБА_3 надав на ім'я заступника начальника відділу Білалинець І.Д. пояснення.
В поясненні від 31.05.2017 року позивачем зазначено, що з приводу скарги щодо неоформлення ОСОБА_6 з 01.05.2017 року працювала на посаді продавця за цивільно-правовим договором, на сьогоднішній день працює за трудовим договором.
В поясненні від 13.09.2017 року позивач написав, що з приводу скарги щодо неоформленої ОСОБА_6 з 01.05.2017 року працювала на посаді продавця за цивільно-правовим договором. Наказом прийнята на роботу по трудовому договору з 30.05.2017 року. По цивільно правовому договору заробітна плата виплачена в повному обсязі і податки виплачені згідно з виплаченої заробітної плати. На цей час заробітна плата і податки виплачуються згідно трудового договору.
В судовому засіданні позивач пояснив, що він має на ринку два торгових місця, на яких реалізовує продукцію. Знайти продавця на роботу складно і коли ОСОБА_6 погодилась реалізовувати товар на одному з торгових місць, її було прийнято на посаду продавця в випробувальним терміном один місяць. У зв'язку з цим, щоб не укладати трудовий договір, з нею було оформлено цивільно-правову угоду. Після одного місяця випробувального терміну ОСОБА_6 було оформлено на роботу відповідно до вимог трудового законодавства. Податки і платежі були сплачені в повному обсязі.
Таким чином, суд погоджується з висновками відповідача, що ФОП ОСОБА_3 було укладено з ОСОБА_6 цивільно-правовий договір, який має ознаки трудового договору, тобто, ФОП ОСОБА_3 фактично було допущено ОСОБА_6 з 01.05.2017 року до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення відповідного центрального органу виконавчої влади.
Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків.
Отже, для притягнення особи до відповідальності відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України в його діях повинно бути декілька складових: фактичний допуск працівника до роботи без оформлення та виплата йому заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків.
В судовому засіданні судом встановлено, що заробітна плата ОСОБА_6 в травні 2017 року склала 3200 грн. У зв'язку з цим позивачем було нараховано та сплачено 704 грн. єдиного соціального внеску, 480 грн. податку на доходи фізичних осіб та 64 грн. військового збору. Таким чином, в діях ФОП ОСОБА_3 відсутній склад правопорушення, встановлений абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, а тому оспорювана постанова є протиправною і підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд, відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З огляду на викладене, суд вважає доводи позивача обґрунтованими, що є підставою для задоволення адміністративного позову ОСОБА_3.
Керуючись ст. ст. 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від № 213/4.1-2/647 від 04.10.2017 року.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2017 року

Суддя В.В. Горбалінський