Справа № 804/3933/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 р. Справа № 804/3933/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняБурцевій Я.Е.
за участю представників сторін:
від позивача: Врона С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства"Сервіс-Полімер" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.02.2017р., -

ВСТАНОВИВ:

21.06.2017р. Приватне підприємство «Сервіс-Полімер» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем № від 28.02.2017р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.12.2016р. на підприємстві позивача відбулася зміна керівника, а відповідно, було здійснено зміну сертифікатів електронного підпису директора та необхідність укладення нового договору про визнання електронних документів фіскальною службою. 30.12.2016р.позивачем було отримано новий сертифікат та на адресу відповідача було направлено договір про визнання електронних документів. 30.12.2016р. позивачем було отримано квитанцію №2 про прийняття договору, а через певний час отримано квитанцію №3 про його розірвання. Позивач звернувся до посадових осіб відповідача в усній формі, які надали роз'яснення про помилки у роботі відповідної програми та зазначили про те, що ведеться робота з приводу усунення перешкод у користуванні електронним підписом. 04.01.2017р. листом позивач звернувся до відповідача щодо неможливості реєстрації податкових накладних через проблеми у роботі центру сертифікації ключів та після усунення вказаних завад вказаний електронний підпис був прийнятий лише 11.01.2017р. і, відповідно, позивачем одразу було зареєстровано податкові накладні. Проте, незважаючи на вказані обставини, відповідачем було проведено камеральну перевірку та складено акт №158/04-62-12-d/31820440 від 06.02.2017р. за яким встановлено факти несвоєчасної реєстрації позивачем податкових накладних у період з 20.12.2016р. по 11.01.2017р. на підставі якого відповідачем 28.02.2017р. було прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення № від 28.02.2017р. Позивач оспорює вказане податкове повідомлення-рішення, просить його визнати протиправним та скасувати посилаючись на те, що позивач не може нести відповідальності за дії інших осіб та за неналежну роботу інформаційно-технічного забезпечення відповідача з урахуванням того, що позивачем було вжито всіх необхідних заходів для виконання вимог Податкового кодексу України. Також позивач посилається і на те, що сертифікат посиленого ключа був дійсний у період з 30.12.2016р. по 02.08.2017р., проте через блокування відповідної електронної системи відповідачем безпідставно не прийняті у цей період податкові накладні, які позивач зміг зареєструвати лише 11.01.2017р., окрім того, 06.01.2017р. була п'ятниця та короткий робочий день, а 7 січня - Різдво Хрестове - вихідний день,а тому згідно п.49.20 ст. 49 ПК України строк реєстрації переноситься на перший робочий день, відповідач не виконав своїх зобов'язань з приводу належної роботи системи про визнання електронних документів, що зумовило порушення платником податків строків реєстрації податкових накладних, незважаючи на те, що позивачем було вжито всіх заходів з метою недопущення вказаних порушень про що завчасно повідомлялось відповідача, а тому вважає, що підстав для застосування штрафних санкцій до позивача не було.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, письмових заперечень на позов не надав без поважної причини, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином 13.09.2017р., що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою представника відповідача від 13.09.2017р. (а.с.53).

Згідно до вимог ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи наведене, належне повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду справи, строки розгляду і вирішення справи, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає підстави достатніми для розгляду даної справи за відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами у відповідності до вимог ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у справі.

Приватне підприємство «Сервіс-Полімер» зареєстроване як юридична особа 20.12.2001р. за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпро, пр.Богдана Хмельницького, буд. 151-Т, перебуває на обліку у ДПІ в Шевченківському (Бабушкінському) районі ГУ ДФС у Дніпропетровській області, є платником податку на додану вартість, що підтверджується наявними у справі копіями статуту позивача, виписками з ЄДРПОУ та відомостями, наведеними у акті перевірки від 06.02.2017р., які не оспорюються сторонами (а.с.8,30-40).

26.12.2016р. на підприємстві позивача було змінено директора, зокрема, директором ПП «Сервіс-Полімер» було призначено Якименка О.П., що підтверджується копією відповідного наказу №1 від 26.12.2016р. (а.с.1).

У зв'язку зі зміною керівника підприємства позивача, 30.12.2016р. позивачем було отримано посилений сертифікат відкритого ключа на ім'я директора Якименка О.П. зі змісту якого вбачається, що строк чинності сертифікату встановлений з 30.12.2016р. по 02.08.2017р. (а.с.13).

Також, позивач 30.12.2016р., у зв'язку зі зміною керівника підприємства та отриманням нового сертифікату відкритого ключа на ім'я директора Якименка О.П., звернувся до відповідача щодо укладення нового договору про визнання електронних документів від 30.12.2016р. отримав квитанцію № 1 та квитанцію № 2 про прийняття договору, що підтверджується змістом копій відповідних квитанцій (а.с.14-17).

Пізніше, квитанцією №3 позивача повідомлено про те, що договір про визнання електронних документів від 30.12.2016р. розірвано в односторонньому порядку відповідно до п.4 розділу 6 такого Договору та вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», що підтверджується відповідною копією квитанції №3 (а.с.18-19).

Як встановлено судом із пояснень представника позивача та наданих суду матеріалів позивачеві усно було надано пояснення про те, що програма, яка відповідає за прийняття таких договорів не працює і договір не приймається, про що свідчить і зміст листа позивача від 04.01.2017р.

При цьому, зі змісту вищенаведеного листа позивача за №1 від 04.01.2017р., який було отримано відповідачем 04.01.2017р. видно, що з приводу прийняття податковою інспекцією договору про визнання електронних документів від 30.12.2016р., що було підтверджено квитанціями №1 та № 2 та в подальшому отримано квитанцію №3 про розірвання вказаного договору в односторонньому порядку фіскальною службою, позивач звернувся до податкової інспекції у якому посилаючись на те, що 04.01.2017р. спливає термін реєстрації податкових накладних на суму приблизно 165000 грн. та неможливість їх реєстрації у ЄРПН через технічні причини, які виникли при реєстрації договору про визнання електронних документів від 30.12.2016р., просив надати відповідні роз'яснення щодо прийняття договору за квитанціями №1 та № 2, а потім його розірвання про що було отримано квитанцію №3 (а.с.22).

У відповідь на вказаний лист позивача, відповідачем було надано роз'яснення від 24.03.2017р. за №4983/10/04-36-12-01-14 у якому відповідач зазначив, що причинами розірвання договору про визнання електронних документів слугували обставини та інформація із баз даних щодо зміни на підприємстві 29.12.2016р. керівника позивача, не надання платником податків нового посиленого сертифіката відкритого ключа замість скасованих, крім того, вказано про те, що технічні причини неприйняття нового договору, про які зазначається у листі, з Центрального порталу прийому звітності ДФС України інформація не надходила, а тому неможливість реєстрації податкових накладних у ЄРПН відбулася не з вини ДПІ (а.с.23-28).

06.02.2017р. посадовими особами контролюючого органу була проведена камеральна перевірки ПП «Сервіс-Полімер» з питання своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН складених за грудень 2016р. за результатами якої було складено акт за №№158/04-62-12-d/31820440 за висновками якого встановлені порушення позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних у ЄРПН за що передбачена відповідальність за п.120-1.1 ст. 120-1 у вигляді штрафу у загальному розмірі 6137,01 грн.(а.с.8-10).

На підставі вказаного вище акту ГУ ДФС у Дніпропетровській області 28.02.2017р. було прийнято податкове повідомлення-рішення № за яким до позивача за затримку реєстрації податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 61369,96 грн., було застосовано штраф у розмірі 10%, сума якого становить 6137,01 грн., що підтверджується копією відповідного податкового повідомлення-рішення (а.с. 12).

Позивач оспорює вказане вище податкове повідомлення-рішення, просить його визнати протиправним та скасувати посилаючись на те, що несвоєчасна реєстрація податкових накладних у ЄРПН, які наведені у акті перевірки від 06.02.2017р., сталася не з вини позивача, а через технічні помилки у роботі інформаційно-технічного забезпечення відповідача щодо реєстрації договору про визнання електронних документів від 30.12.2016р., який спочатку було прийнято, а потім розірвано, що призвело до безпідставного блокування відповідачем електронної системи щодо реєстрації податкових накладних у ЄРПН та на думку позивача, платник податку не може нести відповідальності за дії інших осіб або за неналежну роботу інформаційно-технічної бази відповідача у відповідності до норм Податкового кодексу України.

Заслухавши представника позивача, який брав участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Згідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України (у редакції на момент виникнення цих правовідносин) платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в ЄРПН.

За п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН здійснюється не пізніше 15 календарних днів, наступних за датою їх складання.

Згідно п.120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України встановлено, що за порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платником податку на додану вартість та розрахунків коригування до таких податкових накладних в ЄРПН, встановлених ст. 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог ст.192 та 201 цього Кодексу, покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу у розмірі, зокрема, 10% від суми податку на додану вартість, зазначеної у таких податкових накладних/розрахунках коригування - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів.

Аналіз вищенаведених норм податкового законодавства свідчить про те, що на позивача покладено обов'язок по складанню податкових накладних та реєстрації їх у Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) не пізніше 15 календарних днів, наступних за датою їх складання, в той же час, порушення вказаних строків тягне за собою відповідальність платника податку шляхом застосування до такого платника податку контролюючим органом штрафу у розмірах, встановлених п.120-1.1 ст.120-1 ПК України.

Згідно ст.14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу. Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.

Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008р. №233 (далі - Інструкції №233) визначені загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

Додатком 1 до Інструкції №233 затверджено примірний договір про визнання електронних документів пунктом 4 розділу 6 якого визначено, що орган ДПС має право розірвати Договір у односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Зі змісту вказаних норм видно, що підставою для розірвання договору про визнання електронних документів можуть бути обставини не надання платником податків нового посиленого сертифіката відкритого ключа замість скасованих.

Разом з тим, відповідачем у ході судового розгляду справи судом не було надано будь-яких доказів, які б свідчили про не надання позивачем нового посиленого сертифіката відкритого ключа замість скасованих з урахуванням обставин встановлених у ході судового розгляду справи стосовно того, що 26.12.2016р. на підприємстві позивача відбулася зміна керівника позивача та позивачем було отримано новий посилений сертифікат відкритого ключа на нового директора Якименка О.П. 30.12.2016р. з терміном чинності його до 02.08.2017р., що підтверджується відповідною копією вказаного сертифіката (а.с.13).

При цьому, відповідачем також на вимогу суду не було надано і письмових заперечень на позов та доказів в обгрунтування заперечень, які б підтверджували факти не надання вказаного посиленого сертифіката відкритого ключа, виходячи з того, що матеріали справи свідчать про те, що позивачем не лише було отримано вказаний посилений сертифікат відкритого ключа, а й з відповідним новим договором про визнання електронних документів від 30.12.2016р. був наданий до податкової інспекції з метою його реєстрації та факт його реєстрації та прийняття органом податкової інспекції підтверджений двома квитанціями від 30.12.2016р. № 1 та № 2 про прийняття вказаного договору податковою службою (а.с.15-17).

Також у ході судового розгляду справи відповідачем суду не було надано жодних доказів і правомірності розірвання вказаного договору з урахуванням вищенаведених встановлених обставин та не надано було і доказів після того, як судом було задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи для надання відповідачеві можливості надати докази стосовно безперебійної роботи Центрального порталу прийому звітності ДФС у Дніпропетровській області у період з 30.12.2016р. по 11.01.2017р.

Вказані докази щодо безперебійної роботи вказаної інформаційної бази з урахуванням звернення позивача у період з 04.01.2017р. по 11.01.2017р. до відповідача та наданих усних роз'яснень посадових осіб відповідача про те, що програма з прийняття договорів про визнання електронних документів не працювала у спірний період, відповідачем суду надані не були.

Отже, з урахуванням встановлених судом обставин щодо існування вищенаведених перешкод у реєстрації позивачем договору про визнання електронних документів у період з 30.12.2016р. по 11.01.2017р., а відповідно і перешкод у прийнятті для реєстрації у ЄРПН і податкових накладних, наведених у акті перевірки від 06.02.2017р., суд приходить до висновку, що несвоєчасна реєстрація податкових накладних виписаних у період з 20.12.2016р. по 26.12.2016р. у ЄРПН з урахуванням граничних строків їх реєстрації, відбулася не з вини позивача, а саме через перешкоди у роботі Центрального порталу прийому звітності ДФС у Дніпропетровській області, що не спростовано відповідачем жодними доказами у ході судового розгляду даної справи.

При цьому, слід зазначити, що у відповідності до вимог ст.111 Податкового кодексу України до платника податків застосовується фінансова відповідальність у вигляді штрафних санкцій лише за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Водночас, як свідчать матеріали справи, позивачем як добросовісним платником податків було вжито всіх залежних від нього заходів щодо безперебійної роботи підприємства з приводу своєчасної реєстрації податкових накладних у ЄРПН з урахуванням зміни керівника підприємства, а саме: отримання позивачем 30.12.2016р. нового посиленого сертифіката відкритого ключа на ім'я нового директора підприємства Якименка О.П., оформлено новий договір про визнання електронних документів від 30.12.2016р. та разом з новим вказаним вище посиленим сертифікатом відкритого ключа направлено на адресу відповідача та вказаний договір було прийнято органами фіскальної служби 30.12.2016р., що було підтверджено квитанцією №1 та квитанцією №2, а отже, подальше розірвання договору привело до блокування відповідачем відповідної системи, що є неправомірним, правомірність такого розірвання договору відповідачем не підтверджена жодними доказами, а тому застосування до позивача штрафних санкцій за порушення законів з питань оподаткування контролюючим органом є протиправним та таким, що суперечить вимогам вищенаведеного податкового законодавства.

Разом з тим, судом не приймаються до уваги та не можуть бути покладені в основу даного судового рішення посилання позивача на застосування до даних правовідносин п.49.20 ст.49 ПК України щодо перенесення строків реєстрації податкових накладних, які припадають на святкові та вихідні дні, з огляду на те, що вказана норма не застосовується до правовідносин щодо граничних термінів реєстрації податкових накладних у ЄРПН з підстав того, що п.2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010р. № 1246 операційний день, протягом якого здійснюється прийняття від платника податків податкових накладних триває з 0 до 23-ї години.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідач як суб'єкт вкладних повноважень, на якого покладено обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності, у ході судового розгляду справи без поважних причин свого представника жодного разу в судові засідання, які відбулися 07.09.2017р. та 03.10.2017р. у межах строків розгляду справи, встановлених ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, не направив, письмових заперечень на позов та доказів в обґрунтування заперечень на вимогу суду не надав, не було надано також і доказів щодо безперебійної роботи електронної системи щодо прийняття договорів про визнання електронних документів у період з 30.12.2016р. по 04.01.2017р., незважаючи на те, що судом відповідачеві за його клопотанням надавався відповідний час для надання таких доказів, який є достатнім для їх надання, а саме: з 07.09.2017р. по 03.10.2017р.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем жодними доказами не наведено та не підтверджено правомірність прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням встановлених судом обставин у справі, які не спростовані відповідачем жодними доказами.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку

Приймаючи до уваги викладене, перевіривши правомірність дій відповідача при прийнятті оспорюваного податкового повідомлення-рішення № від 28.02.2017р., суд приходить до висновку, що відповідачем оспорюване податкове повідомлення-рішення прийнято не у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому вищевказане податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню судом протиправним та скасуванню.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції №0.0.790126564.1 від 20.06.2017р. у розмірі 1600 грн. (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 128, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства"Сервіс-Полімер" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.02.2017р. - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 28.02.2017р.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (49600, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, 17-а) на користь Приватного підприємства"Сервіс-Полімер" (49057, Дніпропетровська область, м.Дніпро, пр. Б.Хмельницького, 151-Т) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 09.10.2017р

Суддя С.О. Конєва