Справа № 826/14552/17
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 грудня 2017 року № 826/14552/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомУправління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську
до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною "Укрекоресурси" в особі Виробничного комплексу "Автоливмаш"
простягнення заборгованості у розмірі 23968,95 грн.,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною "Укрекоресурси" в особі Виробничного комплексу "Автоливмаш" про стягнення заборгованості у розмірі 23968,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що всупереч вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" відповідачем неналежно сплачувались фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій по спискам № 1, 2 за період з 01.04.2012 р. по 01.04.2013 р., в зв'язку з чим виникла заборгованість до бюджету Пенсійного фонду в сумі 23968,95 грн.

В судове засідання не прибули представник позивача та відповідач, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Через канцелярію суду представником позивача подано клопотання про розгляд справи за його відсутності

Від представника відповідача надійшло заперечення на позовну заяву.

У зв'язку з наведеним вище суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною "Укрекоресурси" в особі Виробничого комплексу "Автоливмаш", в управлінні Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську зареєстрований як юридична особа та відповідно до частини 3 статті 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (тут і надалі нормативно-правові акти в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) є платником страхових внесків до Пенсійного фонду України, оскільки стаття 14 цього Закону визначає відповідача страхувальником.

Так, в силу частини 2 Прикінцевих положень вказаного Закону та частини 6 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 р. № 21-1 (надалі - Інструкція) у відповідача виникає обов'язок сплачувати в установлені строки 100% суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 та за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено в пункті 6.8 Інструкції, підприємства щомісячно до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, законодавчо передбачений обов'язок відповідача сплачувати до Пенсійного фонду України витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до чинного законодавства.

Проте, як зазначає позивач, відповідачем всупереч зазначених вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" неналежно сплачувались фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій по спискам № 1, 2 за період з 01.04.2012 р. по 01.04.2013 р., в зв'язку з чим виникла заборгованість до бюджету Пенсійного фонду в сумі 23968,95 грн.

Як доказ про зобов'язання відповідача за фактичними витратами на виплату та доставку пільгових пенсій у зазначеній сумі, позивач наводить розрахунок суми відшкодувань фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Оскільки добровільно, в строки, встановлені законодавством, борг відповідачем не сплачено, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідач проти позову заперечував та вказав про відсутність зобов'язання щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списками № 1 та № 2 за період з 01.04.2012 р. по 01.04.2013 р., оскільки пенсіонери, про яких вказано у розрахунках позивача, а саме громадяни ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, не працювали на Державному підприємстві з питань поводження з відходами як вторинною сировиною "Укрекоресурси".

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначений в Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

Пунктом 6.4 Інструкції встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (1058-15) (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до пункту 6.8 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій виникла у зв'язку із здійсненням позивачем пенсійних виплат громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

У той же час, під час розгляду даної справи з'ясовано, що позивач вже звертався до адміністративного суду із позовами щодо стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списку № 1 та по списку № 2, на що, власне, звертає увагу відповідач у запереченні на позовну заяву.

Так, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2011 р. у справі № 2а-12392/09/2670 апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду в м. Івано-Франківську на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.2010 р. у справі № 2а-12392/09/2670 залишено без задоволення. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.2010 р. у справі № 2а-12392/09/2670 змінено у мотивувальній частині. Резолютивну частину постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.2010 р. у справі № 2а-12392/09/2670 - залишено без змін.

У справі № 2а-12392/09/2670 судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством "Автоливмаш" (надалі - ВАТ "Автоливмаш") та Державною компанією з утилізації відходів як вторинної сировини "Укрекокомресурси" (надалі - ДК "Укрекокомресурси") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Куфур" (надалі ТОВ "Куфур") 23.07.2004 р. було укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ "Автоливмаш". За умовами цього договору ДК "Укрекокомресурси" та ТОВ "Куфур" є правонаступниками майнових прав та зобов'язань ВАТ "Автоливмаш". Зобов'язання ВАТ "Автоливмаш", які виникли чи/або будуть виникати після укладення договору купівлі-продажу та додаткової угоди № 1 від 25.01.2005 р., якою передбачено додатковий продаж матеріальних цінностей, є зобов'язаннями ВАТ "Автоливмаш", оскільки останнє є окремою юридичною особою, що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з ЄДРПОУ, яка продовжує працювати та в процесі діяльності набуває прав та несе зобовязання. В подальшому ТОВ "Куфур" змінило найменування на ТОВ "Автоливмаш", а згодом ТОВ "Автоливмаш" перейменовано у ТОВ "Машинобудівний завод "Автоливмаш".

При цьому, Київським апеляційним адміністративним судом визнано вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську до Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини "Укрекокомресурси" в особі ВК "Автоливмаш" необґрунтованими, оскільки громадянин ОСОБА_1 не працював у структурному підрозділі відповідача.

Аналогічні обставини встановлені також і в постановах Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.2010 р. у справі № 2а-12392/09/2670 (рішення суду оскаржувалося та постанову змінено частково), від 03.10.2013 р. у справі № 826/8953/13-а (рішення суду не оскаржувалось), від 15.01.2014 р. у справі № 826/18217/13-а (рішення суду оскаржувалося, але, разом з тим, апеляційною інстанцією відмовлено у відкритті апеляційного провадження), від 26.06.2014 р. у справі № 826/5708/14 (рішення суду оскаржено та залишено без змін), від 26.02.2015 р. у справі № 826/20117/14 (рішення суду не оскаржувалося), постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2014 р. у справі № 826/13306/14 (рішення суду оскаржувалося, але, разом з тим, касаційною інстанцією відмовлено у відкритті касаційного провадження).

В зазначених рішеннях вказано, що судами не встановлено, а позивачем не доведено, наявності трудових відносин Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною "Укрекоресурси" із громадянами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та іншими, а відтак і не доведено наявності підстав для стягнення з відповідача спірної заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій зазначеним особам.

Одночасно, як вказує відповідач у своєму запереченні, йому взагалі невідомо хто такі громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, за яких позивач намагається стягнути з відповідача грошові кошти, відношення яких до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною "Укрекоресурси" не доведено позивачем належними та допустимими доказами.

Окрім того, в запереченні на позову заяву відповідач звертає увагу на те, що громадянин ОСОБА_1 був співробітником ТОВ "Машинобудівний завод "Автоливмаш", яке є окремою юридичною особою, а також відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2014 р. у справі № 826/13306/14 - довідки про набуття пільгового стажу вказаним вище пенсіонерам були видані суб'єктами господарювання, які утворені в організаційно-правових формах, відмінних від організаційно-правової форми відповідача та мають різні з ним найменування, зокрема пенсіонерам ОСОБА_1, ОСОБА_3 зазначена довідка видана Державною компанією з утилізації відходів як вторинної сировини "Укрекокомресурси", а не Державним підприємством з питань поводження з відходами як вторинною сировиною "Укрекоресурси", яке є відповідачем у даній справі.

До того ж, суд звертає увагу, що з приводу стягнення зазначених витрат, як вказано в постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2015 р. у справі № 826/20117/14, позивач звертався до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до ТОВ "Машинобудівний завод "Автоливмаш", який ґрунтувався на наявності відносин цього товариства з громадянкою ОСОБА_2 та іншими особами, чим, по суті, позивач визнав відсутність зв'язку між відповідачем та, зокрема, з громадянкою ОСОБА_2 Згідно з постановою суду по зазначеній справі позов задоволено.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як підсумок, з урахуванням наведеного у сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем в порядку виконання обов'язку, передбаченого частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність підстав для стягнення з відповідача спірної заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, а отже у суду не має правових підстав для задоволення позову, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною "Укрекоресурси" в особі Виробничного комплексу "Автоливмаш" - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко