Справа № 816/1980/17
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1980/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ісайченко М.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Полтавське лісове господарство" до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, державного кадастрового реєстратора відділу у Чутівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Войнівська сільська рада Чутівського району Полтавської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2017 року Державне підприємство "Полтавське лісове господарство" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про скасування рішення державного кадастрового реєстратора відділу у Чутівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_3 № РВ-017 від 17.10.2017 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та зобовязання державного кадастрового реєстратора відділу у Чутівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_3 прийняти рішення про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру на підставі поданих документів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що документи на земельну ділянку площею 394,2575 га на території Войнівської сільської ради Чутівського району, яка перебуває в користуванні ДП «Полтавське лісове господарство», подані державному кадастровому реєстратору, відповідали вимогам статті 79-1 Земельного кодексу України, Закону України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Державний кадастровий реєстратор відділу у Чутівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_3 проти позову заперечила, посилаючись на те, що реєстрація спірної земельної ділянки здійснюється на підставі дозволу на проведення інвентаризації земель та на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, наданого ДП «Полтавське лісове господарство» розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації № 479 від 10.11.2014. При цьому пунктом 5 статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельних ділянок шляхом інвентаризації здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Тоді як позивачем замість проекту землеустрою подано технічну документацію, у звязку із чим подана позивачем документація із землеустрою не відповідає вимогам статті 79-1 Земельного кодексу України та статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, зазначених державним кадастровим реєстратором.

Представник третьої особи Войнівської сільської ради Чутівського району Полтавської області в судове засідання не зявився, надіславши клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

04 жовтня 2017 року від Центру надання адміністративних послуг Чутівської районної державної адміністрації державному кадастровому реєстратору відділу у Чутівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_3В.(далі - реєстратор) надійшли матеріали щодо державної реєстрації земельної ділянки площею 394,2575 га на території Войнівської сільської ради Чутівського району, яка перебуває в користуванні ДП «Полтавське лісове господарство», подані останнім.

За результатами розгляду зазначеної документації реєстратором прийнято рішення № РВ-017 від 17.10.2017 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у звязку із невідповідністю поданих документів вимогам статті 79-1 Земельного кодексу України та статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (а.с. 10).

ДП «Полтавське лісове господарство» не погодилося із зазначеним рішенням та оскаржило його до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру установлені Законом України «Про Державний земельний кадастр» (далі Закон). За приписами частини 1 статті 1 цього Закону Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно частини 4 цього Закону регулювання відносин, що виникають при веденні Державного земельного кадастру, здійснюється відповідно Конституції України, Земельного кодексу України, цього Закону, законів України "Про землеустрій", "Про оцінку земель", "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", "Про захист персональних даних", інших законів України та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Частиною 3 статті 5 Закону визначено, що порядок ведення Державного земельного кадастру України визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону. Згідно частини 1 статті 6 Закону ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно частини 1 статті 9 Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для чого він перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства.

Частиною 1 статті 11 Закону визначено, що відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Статтею 21 Закону визначено підстави та основні вимоги щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Так, відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру:

- на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні;

- на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками;

- на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель;

- на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Частиною 1 статті 24 Закону передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

За приписами частини 4 цієї статті для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

За приписами частини 5 цієї ж статті державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації, підстави якої визначено частиною 6 цієї статті, зокрема: невідповідність поданих документів вимогам законодавства.

Порядок формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав визначено статтею 79 1 Земельного кодексу України і передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Частиною 2 статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом;

- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

За приписами частини 5 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

З аналізу викладених положень Земельного кодексу України та Закону України «Про Державний земельний кадастр» слід дійти висновку, що підставою для формування земельної ділянки у спірних правовідносинах може бути або технічна документація щодо інвентаризації земель державної чи комунальної власності або проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Зазначені підстави для формування спірної земельної ділянки відповідають дозволу, наданому ДП «Полтавське лісове господарство» розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації № 479 від 10.11.2014 (а.с. 121).

Разом з тим, як встановлено судом, позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що не відповідає вищезазначеним положенням статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та статті 79 -1 Земельного кодексу України.

Стосовно посилання представника позивача на практику Верховного суду України, в якій застосовується пункт 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України щодо підтвердження права державних лісогосподарських підприємствам користуватися земельними ділянками лісового фонду на підставі планово - картографічних матеріалів суд зазначає наступне.

Дійсно, пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Разом з тим, відповідачі не спростовують факту наявності права користування земельною ділянкою у позивача, а лише пропонують таку процедуру оформлення земельної ділянки, яка б відповідала умовам дозволу, наданого ДП «Полтавське лісове господарство» розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації № 479 від 10.11.2014, що, в свою чергу, жодним чином не порушує прав позивача.

У пункті 8 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу на момент звернення до суду.

Стосовно твердження представника позивача про помилкове зазначення у розпорядженні голови Полтавської обласної державної адміністрації № 479 від 10.11.2014 про проведення інвентаризації земель суд звертає увагу на таке.

По - перше, як вбачається з клопотання ДП "Полтавське лісове господарство" № 1576 від 28.08.2014 (а.с. 120), з яким позивач звертався до Полтавської облдержадміністрації, позивач і просив надати дозвіл на проведення інвентаризації земель та розробку технічної документації із землеустрою.

По - друге, згідно частини 2 статті 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

По - третє, право розпоряджатися відповідними земельними ділянками державної власності надано обласним державним адміністраціям частиною 5 статті 122 Земельного кодексу України, що відповідає їх повноваженню визначеному пунктом 2 частини 1 статті 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації". При цьому доказів оскарження чи скасування розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації № 479 від 10.11.2014 суду не надано, внаслідок чого суд вважає його чинним та, в силу вищезазначених приписів Закону, обов'язковим для виконання.

Враховуючи викладені обставини, оскаржене рішення державного кадастрового реєстратора відділу у Чутівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_3 № РВ-017 від 17.10.2017 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру відповідає критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, зокрема, прийнято на підставі, у межах повноважень та порядку, передбаченому Конституцією та законами України. Відтак, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Державного підприємства "Полтавське лісове господарство" (с. Копили, вул. Лісова, 1а, Полтавський район, Полтавська області, ) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (м. Полтава, вул. Уютна, 23, , державного кадастрового реєстратора відділу у Чутівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_3 (с.м.т. Чутове, вул. Центральна, 1/2, Чутівський район, Полтавська область, ідентифікаційний код 39767930), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Войнівська сільська рада Чутівського району Полтавської області (с. Войнівка, Чутівського району, Полтавської області, ) про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 28 грудня 2017 року.

Суддя К.І. Клочко