Справа № 826/5087/17
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

04.01.2018 Київ К/9901/4195/17 826/5087/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Бевзенка В.М., перевіривши

касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2017 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року

у справі № 826/5087/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

Зазначена касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом викладення його в іншій редакції.

Вирішуючи питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, з'ясовано таке.

Відповідно до частини першої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із частиною третьою статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України юридична особа, суб'єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Пунктом 1 частини першої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно із частиною третьою статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

У відповідності до частини восьмої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Враховуючи викладене, сторона у справі має право на звернення до суду через представника лише на підставі документу, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку.

Касаційну скаргу у справі № 826/5087/17 від імені Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві підписано представником ОСОБА_2, на підтвердження повноважень якого до касаційної скарги додано копію довіреності Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 11 грудня 2017 року, засвідчену самим представником - ОСОБА_2.

Доказів наявності у ОСОБА_2 встановлених законом повноважень щодо засвідчення копії довіреності суду касаційної інстанції не надано.

Таким чином, додана до касаційної скарги відповідачем копія довіреності не є документом, що посвідчує повноваження ОСОБА_2 на представництво Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві підписана представником відповідача за відсутності підтвердження повноважень такої особи на здійснення представництва.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для прийняття до розгляду вказаної касаційної скарги, оскільки її підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.

У відповідності до пункту 1 частини п'ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Відповідно до частини сьомої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 248, 327, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

1. Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві повернути скаржнику.

2. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя В.М.Бевзенко