Справа № 2-а-6441/11
Суддя: Алексєєв А. П.
Дата ухвалення: 2011-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Миколаєва
№ 2-а-6441/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2011 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Алексєєв А.П., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій неправомірними і стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги по Закону України Про соціальний захист дітей війни, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в Заводський районний суд м. Миколаєва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій неправомірними щодо невиплати недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги передбаченою Законом України «Про соціальний захист дітей війни» і стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги.

В своєму позові позивач зазначила, що відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни вона має статус дитини війни, а відповідач, в порушення вимоги цього закону, не проводить належних, згідно законодавства, виплат у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на порушення відповідачем чинного законодавства, просила суд винести рішення, яким визнати неправомірними дії відповідача, та стягнути з відповідача недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу з 01.01.2011 р. до дати набрання сили постановою суду.

Відповідач письмові заперечення на позов не надав, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Суд, керуючись статтею 183-2 КАС України, розглянув справу в скороченому провадженні без виклику сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали, обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку:

-позивач відповідно до ч.І ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни №2195 від 18.11.2004р. (далі - Закон №2195 ) має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні та її паспортом, копія якого є у матеріалах справи та не заперечується відповідачем. Згідно із ст.1 Закону №2195, статус дитини війни має особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни було менше 18 років;

-позивач перебуває на обліку в УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва, отримує пенсію за віком та має правовий статус «дитини війни», що надає їй право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених Законом №2195;

-відповідно до ст. 6 Закону №2195 дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком;

-згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод;

-з набранням чинності 01 січня 2006 року Закону № 2195 дія ст. 6 цього Закону була призупинена на 2006 рік Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», а після внесення до останнього змін - було передбачено поетапне запровадження такого підвищення;

-підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України №107-УІ «Про державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст.6 Закону №2195 викладено в новій редакції, відповідно до якої розмір підвищення пенсії склав 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

-проте, рішенням Конституційного Суду України №10-рп від 22 травня 2008 р. визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» щодо викладення положень ст. 6 Закону №2195 в новій редакції;

-відповідно до ч. 2 ст.150 Консти+уції України до повноважень Конституційного Суду України належить: офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на усій території України, та є остаточними і не можуть бути оскаржені;

-таким чином, враховуючи преюдиціальне значення рішення Конституційного Суду України для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статті зазначеного Закону, що визнані неконституційними, суд приходить до висновку про обов'язок відповідача виплатити позивачу підвищення до пенсії у розмірі, встановленому статтею 6 Закону № 2195-1V від 18.11.2004р;

-у 2009 році та у 2010 році дія ст.6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни не призупинялася, а застосування відповідачем положень Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28травня 2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом №2195, має вищу юридичну силу, ніж постанова КМ України;

-за положеннями чинного законодавства України, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» віл 09.07.2003 року №1058-ІУ, іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає;

- згідно ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом;

-з матеріалів справи вбачається, що відповідач виплачував щомісячно позивачці, як дитині війни підвищення до пенсії на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка є підзаконним нормативним актом і не повинна застосовуватись відповідачем, як така, що суперечить Закону №2195, який має вищу юридичну силу;

-Законами України про Державний бюджет України на відповідний рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, був встановлений відповідно: з 01 січня 2010 року - 695 грн., з 01 квітня 2010 року - 705 грн., з 1 липня - 709 грн.;

-Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів;

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про проявлення відповідачем бездіяльності щодо невиконання законодавчо визначеного обовязку здійснити за вказані періоди виплату надбавки до пенсії позивачу у розмірі, встановленому ст. 6 Закону № 2195;

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Також суд приймає до уваги, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» №3491 від 14.06.11 було встановлено, що у 2011 році норми і положення ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядок та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011р. Вище зазначений Закон набрав чинності 19 червня 2011р.

Таким чином, суд вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва по невиконанню з 01.01.2011р. по 19.06.2011р. приписів статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", яка призвела до порушення прав позивачки на своєчасне нарахування та отримання доплати до пенсії.

На підставі до ч.І ст.94 КАС України на користь позивача підлягають поверненню з місцевого бюджету, а саме з управління Державного Казначейства у м. Миколаєві понесені нею судові витрати у розмірі 3,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.22 Конституції України, ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 69-71, 99, 100, 122, 160, 162, 183-2, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій неправомірними і стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги по Закону України Про соціальний захист дітей війни - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та зобовязати перерахувати і виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01 січня 2011 року по 19 червня 2011 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка встановлена ч.І ст.28 Закону України від 09 липня 2003 року «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Повернути з місцевого бюджету - Управління Державного Казначейства у м. Миколаєві ОСОБА_2 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3,40 грн.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені ст. 186 КАС України через Заводський районний суд м. Миколаєва і набирає чинності через 10 днів після її проголошення, якщо в цей термін не буде подано заяви про апеляційне оскарження чи апеляційної скарги.

Суддя А.П. Алексеев