Справа № 310/1181/17(2-а/310/59/17)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2017 рокусправа № 310/1181/17(2-а/310/59/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Бишевської Н.А.

судді: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

без представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 жовтня 2017 р. у справі № 310/1181/17(2-а/310/59/17)

за позовом ОСОБА_2

до Головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Ольшанецької Ольги Романівни

про скасування постанови про адмін. правопорушення, визнати дії головним інспектора будівельного нагляду відділу контролю на нагляд за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2017 ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, в якому просив:

- визнати дії головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведення перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Ольшанецької Ольги Романівни щодо складання постанови № 129 по справі про адміністративне правопорушення, якою накладено на ОСОБА_2 у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн. незаконними;

- скасувати постанову № 129 від 02.09.2016 по справі про адміністративне правопорушення, складену головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведення перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Ольшанецькою О. Р. про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю притягнення позивача до відповідальності за експлуатацію не прийнятого до експлуатації об'єкта будівництва, оскільки належне оформлення даного об'єкту та прийняття його в експлуатацію підтверджено листом Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 9 жовтня 2017р. у справі № 310/1181/17(2-а/310/59/17) у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Судом встановлено, що позивач володіє квартирою в житловому будинку. З метою здійснення реконструкції квартири позивачем укладено договір на виконання проектних робіт та договір авторського нагляду. В подальшому ОСОБА_2 подано декларацію про готовність квартири до експлуатації. За результатами проведеної перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудування, відповідачем встановлено невідповідність даних вказаних в декларації про готовність об'єкту до експлуатації, а саме: невідповідність дат укладання договорів про авторський нагляд та проекті роботи, також відповідачем встановлено факт розміщення в квартирі функціонуючого салону краси. Виявлені порушення зафіксовані в акті перевірки, відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесено постанову про накладення штрафу. З огляду на факт встановлення в діях позивача встановлених перевіркою порушень, а саме: зазначення недостовірних відомостей в декларації про початок виконання будівельних робіт та експлуатація не прийнятого в експлуатацію об'єкту судом визнано правомірним винесення спірної постанови. Наведене обумовило прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 9 жовтня 2017р. у справі № 310/1181/17(2-а/310/59/17), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов невірних висновків щодо наявності підстав для прийняття Інспекцією спірної постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки твердження відповідача про те, що на момент проведення перевірки ОСОБА_2 відбувалась експлуатація начебто не прийнятого в експлуатацію об'єкта, не відповідає дійсності з огляду на зареєстровану в Інспекції 25.08.2016 декларацію про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ПІ категорії складності, та лист Інспекції від 10.11.2011 № 40-16-4092, а тому на момент винесення оскаржуваної постанови, експлуатація відбувалась на законних підставах.

Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не враховані положення ст.ст.33-35, 278-280 КУпАП.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належала квартира № АДРЕСА_1.

Так, в хронології розвитку обставини справи свідчать про наступне:

З метою проведення реконструкції своєї власності, ОСОБА_2 (Замовник) уклав з ПП «Аркада-5» (Виконавець) наступні договори:

- договір № 20/11-14 на виконання проектних робіт, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе виконання проектної документації (архітектурно-будівельний розділ) «Реконструкція квартири АДРЕСА_1» (а. с.7);

- договір № 03-12-15 на виконання авторського нагляду від 03.12.2015, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання по виконанню авторського нагляду за об'єктом: «Реконсрукція квартри АДРЕСА_1» (а. с.8).

При цьому у п.2.3 договору № 03-12-15 від 03.12.2015, зокрема, зазначено, що у ході будівництва Виконавець веде Журнал авторського нагляду, який є основним документом, що фіксує виконання робіт.

22.12.2015 ДДАБІ у Запорізькій області за № ЗП38 зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт, згідно з якою замовником об'єкта будівництва «Реконструкція квартири АДРЕСА_1» ІІ категорії складності є ОСОБА_2, генпідрядником - також ОСОБА_2, проектна документація розроблена ПП «Аркада-5» (а. с.9, 10).

25.08.2016 ДДАБІ у Запорізькій області за № ЗП67 зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, в якій, серед іншого, зазначено, що дата початку будівництва - 05.01.2016, дата закінчення будівництва - 07.05.2016 (а. с.11-13).

29.07.2016 головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведення перевірок ДДАБІ у Дніпропетровській області Ольшанецькою О. Р. (далі - Головний інспектор) на підставі направлення для проведення перевірки від 28.07.2016 № 489 (а. с.32) у в зв'язку з необхідністю проведення перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, здійснено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_2 на об'єкті будівництва «Реконструкція квартири АДРЕСА_1», за результатами якої складено відповідний акт (а. с.33-35).

В даному акті перевірки від 29.07.2016 зафіксовано:

- замовником надано Журнал авторського нагляду, який розпочато 16.12.2015 і закінчено 17.02.2016, тоді як в Декларації зазначено: дата початку будівництва 05.01.2016, дата закінчення будівництва 07.05.2016;

- інформація, зазначена замовником у Декларації про готовність до експлуатації об'єкта не відповідає дійсності, що фактично підтверджує недостовірності дані в поданій декларації, що є порушенням ч.10 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.16 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 461;

- відбувається експлуатація не прийнятого в експлуатацію об'єкту, що є порушенням п.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 461.

22.08.2016 на підставі вищевказаного акту перевірки від 29.07.2016 Головним інспектором винесено:

- припис № 125, в якому, з посиланням на те, що час перевірки в зазначеній квартирі знаходився салон краси, який експлуатується, вимагалось від ОСОБА_2 усунути порушення щодо невідповідності інформації у Декларації про готовність об'єкта до експлуатації та порушення щодо експлуатації не прийнятого в експлуатацію об'єкту (а. с.42, 43);

- протокол про адміністративне правопорушення, який складено відносно ОСОБА_2 стосовно вищевказаних два порушення, відповідальність за які, як зазначено в протоколі, передбачена ч.12 ст.96 КУпАП, з призначенням дня розгляду справи про адміністративне правопорушення на 02.09.2016 о 10.00 у приміщенні Інспекції (а. с.39-41).

02.09.2016 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 129, якою встановлено, що на час перевірки в зазначеній квартирі знаходиться салон краси та відбувається його експлуатація, що фактично підтверджує надання недостовірних даних, наведених у Декларації про готовність до експлуатації об'єкта, в зв'язку з чим ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.12 ст.96 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. (а. с.45, 46).

Направлення і отримання вищезазначених матеріалів перевірки ОСОБА_2, останнім не спростовується і підтверджується матеріалами справи (а. с.36, 44, 47).

ОСОБА_2, вважаючи зазначену постанову відповідача та дії по її складанню неправомірними, звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з таких підстав:

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у ч.3 ст.2 КАС України з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Так, переглядаючи постанову суду першої інстанції у відповідності до вимог ч.2 ст.11, ч.1 ст.195 КАС України, колегія суддів, як і суд першої інстанції, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне:

У відповідності до п.6 ч.1 ст.7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (тут і надалі - в редакції на момент проведення перевірки; далі - Закон № 3038) управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом: контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Згідно з ч.1 ст.41 Закону № 3038 державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 23.05.2011 № 553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок № 553), згідно з п.5 якого Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

За приписами п.7 Порядку № 553 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення позапланової перевірки, зокрема, є: необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Згідно з положеннями п.п.2, 3 п.11 Порядку № 553 посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право:

2) складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом;

3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

В свою чергу, стаття ст.256 КУпАП (тут і надалі - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначає порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, ДДАБІ у Запорізькій області, будучи територіальним органом виконавчої влади, реалізовує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю шляхом проведення позапланових перевірок, за результатами якої складаються акт перевірки, протокол про адміністративне правопорушення та обов'язкові до виконання приписи.

При цьому відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Стосовно суті виявленого порушення, за яке до позивача застосовано штраф, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України (тут і надалі - в редакції на момент проведення перевірки) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності.

У частині 1 статті 379 ЦК України наведено поняття житла, згідно з яким житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (ч.1 ст.382 ЦК України).

За приписами статті 4 ЖК Української РСР (тут і надалі - в редакції на момент проведення перевірки) житловий фонд, зокрема, включає: жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд).

До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Отже, законодавець розрізняє поняття жилого приміщення (зокрема, квартири) та нежитлового приміщення, що підтверджується змістом ч.2 ст.383, ч.1 ст.385 ЦК України.

При цьому нежитлове приміщення - це приміщення в структурі житлового будинку, яке не відноситься до житлового фонду і яке є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

В свою чергу, стаття 8 ЖК Української РСР регулює питання переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі, згідно з ч.1 якої (переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу.

Як зазначено вище, протокол про адміністративне правопорушення від 22.08.2016 та постанову по справі про адміністративне правопорушення № 129 від 02.09.2016 складено відносно ОСОБА_2 за порушення ч.ч.8, 10 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.п.12, 16 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 461 (далі - Порядок № 461), відповідальність за яке передбачена ч.12 ст.96 КУпАП.

Так, відповідно до ч.8 ст.39 Закону № 3038 експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Аналогічні приписи містить п.12 Порядку № 461 (тут і надалі - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч.10 ст.39 Закону № 3038 замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Аналогічні приписи містить п.16 Порядку № 461.

При цьому згідно з п.5 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого Постановою КМУ від 06.04.95 № 244 (в редакції на момент виникнення спірних відносин, далі - Порядок № 244) накладення на суб'єкта містобудування штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності не звільняє від відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення, посадових осіб такого суб'єкта, до службових обов'язків яких належить забезпечення дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Стаття 96 КУпАП «Порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва» містить наступні положення:

частина 11 - експлуатація об'єктів будівництва, які завершені будівництвом з 19 січня 2012 року та не прийняті в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, вчинені щодо об'єктів I категорії складності, - тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот п'ятдесяти до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

частина 12 - діяння, передбачені частиною одинадцятою цієї статті, вчинені щодо об'єктів ІІ категорії складності, - тягнуть за собою накладення штрафу від чотирьохсот до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 288 КУпАП визначає порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, згідно пункту 3 частини 1 якої постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Так, згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У частині 1 статті 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

При цьому, у частині 2 вказаної статті встановлено, що докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Водночас, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачається не лише обов'язок суб'єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.71 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС України).

Таким чином, обов'язок довести свою позицію мають обидві сторони судового процесу (і відповідач, і позивач) і таке доведення здійснюється шляхом надання належних доказів, наданих цими сторонами суду в обґрунтування своїх доводів.

Між тим, позивач, не спростовуючи належними доказами встановлених відповідачем обставин щодо експлуатації салону краси у квартирі АДРЕСА_1, не надав доказів того, що фактично підтверджує надання недостовірних даних, наведених у Декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, від 25.08.2016 № ЗП67, в зв'язку з чим ОСОБА_2 правомірно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.12 ст.96 КУпАП, і накладено спірною постаново від 02.09.2017 № 129 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн.

Доводи скаржника про те, що на момент проведення перевірки ОСОБА_2 відбувалась експлуатація прийнятого в експлуатацію об'єкта, оскільки це підтверджується вказаною Декларацією про готовність до експлуатації об'єкта та листом Інспекції від 10.11.2011 № 40-16-4092, до уваги не приймаються як такі, що свідчать про перекручення скаржником встановлених перевіркою відповідача і колегією суддів обставин щодо переведення жилого приміщення (квартири) у нежитлове приміщення (салон краси) без надання доказів дотримання процедури такого переведення.

Також не приймаються колегією суддів до уваги доводи скаржника про порушення Головним інспектором при розгляді справи про адміністративне правопорушення положень ст.33 (Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення), ст.34 (Обставини, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення), ст.35 (Обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення), ст.278 (Підготовка до розгляду справи про адміністративне правопорушення), ст.279 (Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення) і ст.280 (Обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення) КУпАП, оскільки будь-які порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності не звільняють від відповідальності за встановленої вини такої особи у допущенні адміністративного правопорушення у разі відсутності певних юридичних наслідків, які настали для особи у зв'язку з таким порушенням процедури.

Разом з тим, скаржником не надано суду доказів того, що не врахування відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, не вирішення питань чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, не з'ясування чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, не оголошення яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності та ін., мало будь-які правові наслідки для позивача, які б впливали на його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, зафіксованого у відповідному протоколі від 22.08.2016.

Отже, колегія суддів вважає цілком обґрунтованою відмову суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконними дій відповідача щодо складання постанови № 129 та про скасування постанови № 129 від 02.09.2016 по справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 жовтня 2017 р. у справі № 310/1181/17(2-а/310/59/17) - залишити без задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 жовтня 2017 р. у справі № 310/1181/17(2-а/310/59/17) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко