Справа № 826/15044/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 грудня 2017 року № 826/15044/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Маруліна Л.О., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доВищого адміністративного суду України
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, визнання листа від 30.10.2017 р. протиправним,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Вищого адміністративного суду України (далі - ВАС України, відповідач) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, визнання листа від 30.10.2017 р. протиправним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2017 року відкрито скорочене провадження у справі та встановлено відповідачу строк для подання заперечень проти позову та необхідних документів або заяви про визнання позову.

Відповідно до статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 24.11.2017 та позовні матеріали, надіслані на офіційно зареєстровану адресу місцезнаходження відповідача.

Відповідачем у встановлений судом строк 07.12.2017 р. через канцелярію суду подано письмові заперечення проти позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до ВАС України із «Запитом на інформацію» від 16.10.2017 р. Цей запит одержано відповідачем 18.10.2017 р., що підтверджується відбитком штемпеля реєстрації вхідної кореспонденції Вищого адміністративного суду України. Відповідь на запит позивача листом №П-2327/13 від 30.10.2017 р. надіслано позивачу 31.10.2017 р., що підтверджується відбитком штемпеля поштової установи «Укрпошта» на копії конверта, доданого позивачем до позовної заяви. Позивач вважає порушеним своє право на отримання своєчасної відповіді відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» та вважає її протиправною, обґрунтовуючи це тим, що відповідно до вказаного закону, відповідь має бути надана не пізніше ніж на п'ятий робочий день від дня надходження запиту.

Отже, позивач вбачає порушення відповідачем строків надання відповіді на запит від 16.10.2017 р. відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» та просить визнати протиправними дії, щодо недотримання строків для надання відповіді відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» Вищим адміністративним судом України, визнати, що у зв'язку з порушенням строків надання відповіді, лист №П-2327/13 від 30.10.2017 р. є протиправним, а також зобов'язати відповідача надати відповідь повторно.

Судом встановлено, що позивач звернувся із запитом до Вищого адміністративного суду України 16.10.2017 р., в якому просить повідомити інформацію стосовно довіреностей, виданими ВАС України, який одержано відповідачем 18.10.2017 р..

Листом ВАС України №П-2327/13 від 30.10.2017 р. надано відповідь на запит та направлено позивачу 31.10.2017 р.

Керуючись положеннями Закону України «Про доступ до публічної інформації», позивач звернувся до суду, вважаючи своє право на отримання своєчасної відповіді порушеним.

07.12.2017 р. відповідачем через канцелярію суду подано письмові заперечення проти позову, в підтримку яких зазначено, що посилання позивача на Закон України «Про доступ до публічної інформації» є безпідставними, необґрунтованими та надуманими, оскільки запит на інформацію позивачем викладено у формі запитань, на які у відповідача не існувало відповідей, тому відповідач змушений вчинити певні дії, перевірити запитувану інформацію та створити відповідну інформацію. З огляду на це, відповідач, надаючи відповідь на запит позивача, керувався Законом України «Про звернення громадян».

Дослідивши всебічно і повно матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено шляхи доступу до інформації, а саме: систематичне та оперативне оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах та надання інформації за запитами на інформацію.

З цього визначення вбачається, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація.

Абзацами 3-4 п. 1.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 р. №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» зазначено, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов'язаний нею володіти.

Судом встановлено, що у запиті позивач просить повідомити таку інформацію: «чи володіє ВАС України інформацією щодо створеної (виготовленої) у ВАС України довіреності або виданої довіреності для представництва інтересів ВАС України у судовій справі №826/4967/17, а саме:

1.1. чи знаходиться означена довіреність у розпорядженні ВАС України або у котрогось із співробітників ВАС України;

1.2. чи видана (виготовлена, створена тощо) означена довіреність виключно для представництва інтересів ВАС України у справі №826/4967/17, чи не тільки для цієї справи?»

Листом ВАС України №П-2327/13 від 30.10.2017 р. повідомлено, що довіреності, які видані для представництва інтересів ВАС України були іменними без зазначення судової справи.

Отже, з аналізу Закону України «Про доступ до публічної інформації» та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 р. №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації», суд дійшов висновку, що звернення позивача не є інформаційним запитом, оскільки питання, поставлені у зверненні позивача, не відповідають критеріям «відображеності та задокументованості» запитуваної інформації. Відповіді на питання позивача у запиті від 16.10.2017 р. потребували попередньої перевірки запитуваної інформації та її створення, а відповідь на запит в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

З огляду на викладене, суд вважає що ці правовідносини регулюються Законом України «Про звернення громадян».

Конституцією України, Законом України «Про звернення громадян» та іншими законодавчими актами України передбачено право громадян України на особисте звернення, а також на надіслання індивідуальних і колективних звернень до органів державної влади.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Абзацом 7 статті 5 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що у зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.

Отже, суд дійшов висновку, що звернення позивача, за змістом, відповідає вимогам, встановленим для звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Оскільки суд дійшов висновку, що запитувана позивачем інформація не відповідає запиту, в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», у відповідача не виникло обов'язку надання відповіді у межах строку, визначеного Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Також, відповідно до абзацу 7 підпункту 4.1 пункту 4 Положення про розгляд звернень громадян, запитів і звернень народних депутатів України, адвокатських запитів, листів фізичних і юридичних осіб та особистий прийом у Вищому адміністративному суді України, затвердженого Наказом Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2015 № 21, термін розгляду звернень, які не потребують додаткового вивчення, становить 15 днів. У разі необхідності додаткового вивчення матеріалів термін розгляду звернення не повинен перевищувати одного місяця.

Таким чином, суд дійшов висновку, що запит позивача від 16.10.2017 р. є зверненням у порядку Закону України «Про звернення громадян», а тому строк для надання відповіді на запит позивача становить п'ятнадцять днів.

З матеріалів справи вбачається, що запит позивача отримано 18.10.2017 р., а відповідь на запит позивача листом №П-2327/13 від 30.10.2017 р. надіслана позивачу 31.10.2017р. Отже, відповідачем дотримано строк надання відповіді на запит в порядку Закону України «Про звернення громадян», а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача та визнання листа від 30.10.2017 р. протиправним не підлягають задоволенню.

З огляду на те, що позовна вимога про зобов'язання відповідача надати відповідь на запит повторно є похідною від вищезазначених позовних вимог, у задоволенні яких судом відмовлено, суд встановив, що право позивача не є порушеним та суд не має підстав для задоволення вимоги про зобов'язання відповідача надати відповідь на запит позивача від 16.10.2017 р. повторно.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 160-163, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Вищого адміністративного суду України відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст. 183-2, 186 КАС України.

Суддя Л.О. Маруліна