Справа № 818/1249/17
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2017 р. Справа №818/1249/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Гелети С.М., суддів Павлічек В.О., Сопяненко О.В.
за участю секретаря судового засідання Мороз Т.М.
представника позивача ОСОБА_1
представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/1249/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробниче підприємство "Стандарт" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування неправомірності винесення спірних податкових повідомлень-рішень позивач посилається на те, що висновки податкового органу щодо безтоварності угоди між товариством та його контрагентами не відповідають фактичним обставинам, операції щодо поставки товарів фактично відбувалися, використані при здійсненні господарських операцій. В наявності у позивача були всі первинні документи, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій та правомірність формування податкового кредиту та податкових зобовязань. Крім того, представник позивача зазначив, що податковим органом в спірні податкові повідомлення-рішення була включена сума по господарським операціям із контрагентами, які не повинні бути досліджені, оскільки вони відсутні в наказі на проведення перевірки, а тому не повинні бути враховані під час донарахування.
Представник відповідача проти позову у письмовому відзиві заперечує (а.с.41-67т.7), просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що податковим органом була проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «ПВП «Стандарт» з питань дотримання вимог податкового законодавства. Під час проведення перевірки податковим органом встановлено, що ТОВ «ПВП «Стандарт» було занижено суму податку на додану вартість по взаємовідносинам із контрагентами, в звязку із тим, що у позивача відсутні документи, що беззаперечно підтверджують реальність виконання господарських операцій із контрагентами.
Суд, дослідивши матеріали справи,встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.
ГУ ДФС у Сумській області згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п.82.2 ст.82 Податкового Кодексу України (далі ПК України) та на підставі наказу ГУ ДФС у Сумській області від 20 квітня 2017 року № 535 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПВП «Стандарт» проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово-господарським операціям з придбання ТМЦ у ТОВ «Енергобізнесальянс», ТОВ «Агро-Альянс- Пром», ФГ «Агросад-2012», ТОВ «ВПТК- Ютал», ФГ «Спас-2007», ТОВ «Еліта», ПП «ТД «Аверс Трейд», ТОВ «Девелопінвестпром», ТОВ «Андрос», ТОВ СГП «Зеленецьке», ТОВ «ТД Санбері», ТОВ «Супрім - Груп», ТОВ «Альт-Стандарт», СГВК «Фаворит», СГК «Колос», ТОВ «АПК Сємка», ТОВ «Сонкей», СВК «Владичень», ТОВ «Шанс» та реалізація ТМЦ на адресу ПП «ОСОБА_5 Україна», ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів», ТОВ «Імпульс», ПП «Торговий дім «ОСОБА_4 ОСОБА_6», ТОВ «Агрозернохолдінг», ТОВ «Компанія «Колос України», ТОВ «Агрофірма «Деметра», ТОВ «БВКК «Федорченко», ФГ «Шайденко Тетяна Олександрівна», ТОВ «Топкрафт», ТОВ «Антрейд», ФГ «Кландайк», ТОВ «Кернел - ОСОБА_6» за період січень 2016 року - січень 2017 року.
За результатами перевірки податковим органом було складено акт перевірки від 23.05.2017 року № 346/18-28-14-07/38867768/72 (далі акт перевірки), згідно висновку якого відповідачем встановлено порушення ТОВ «ПВП «Стандарт» п.п. «а» п.198.1, п. 198.3, п.198.5 «г», п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201, абз.19 п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ із змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 45 046 170, 00 грн. в.т.ч.: за січень 2016 року на суму 415 900,00 грн.; за лютий 2016 року на суму 3 760 756, 00 грн.; за березень 2016 року на суму 3 244 419,00 грн.; за квітень 2016 року на суму 3 406 915,00 грн.; за травень 2016 року на суму 4 395 025,00 грн.; за червень 2016 року на суму 2 200 969,00 грн.; за липень 2016 року на суму 1 516 924,00 грн.; за серпень 2016 року на суму 3 331 797,00 грн.; за вересень 2016 року на суму 2 605 092,00 грн.; за жовтень 2016 року на суму 7 588 649,00 грн.; за листопад 2016 року на суму 2 943 101,00 грн.; за грудень 2016 року на суму 7 420 980, 00 грн.; за січень 2017 року на суму 2 215 643, 00 грн., а також завищення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду) (ряд 21) у сумі 8 953 060,00 грн., в т.ч.: за січень 2017 року на суму 8 953 060,00 грн. (а.с.22 т.1 93т.2)
Також податковим органом було встановлено порушення позивачем п.185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187 п. 188.1 ст.188 пп. «а» п. 198.1, абзацу першого п. 198.3., п. 198.6 ст.198, п.201.1, абзацу девятнадцятого п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України в зв'язку із чим не підтверджується факт реального здійснення фінансово - господарських операцій ТОВ «ПВП «Стандарт» щодо придбання товарів з подальшою їх реалізацією в адресу підприємств - покупців на суму ПДВ 6 201 871 грн.
Під час розгляду справи по суті, податковим органом на вимогу суду уточнений детальний розрахунок донарахованої суми податку на додану вартість, зокрема щодо податкового кредиту та податкових зобовязань в розрізі кожного контрагента позивача (а.с.176-187 т. 9).
Згідно акту перевірки та розрахунку податкового повідомлення-рішення, наданого представником відповідача (а.с.176-187т.9), завищення та заниження суми податкових зобовязань виникло по взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» із наступними контрагентами : ТОВ «Енергобізнесальянс», ТОВ «ТД Санбері», ТОВ «Альт Стандарт», ТОВ «Супрім-Груп», СВК «Фаворит», ТОВ «Топкрафт», СГК «Колос», ФГ «Кландайк», ТОВ «Антрейд», ТОВ «Андрос». . По зазначеним контрагентам відповідачем було донараховано податкових зобовязань на загальну суму 3809574 грн.
Матеріалами справи, зокрема, актом перевірки, підтверджується, що за період з 01.01.2016 по 31.01.2017 ТОВ «ПВП «Стандарт» було задекларовано податкового кредиту в сумі 62519164 грн. Проведеною перевіркою повноти визначення податкового кредиту ТОВ «ПВП «Стандарт» встановлено його завищення на загальну суму 49997720 грн. , що відображено на стор. 101 акту перевірки (а.с.122 т.1)
Згідно акту перевірки та розрахунку податкового повідомлення-рішення, наданого представником відповідача (а.с. 176-187 т. 9), порушення, встановлені перевіряючим, виникли по взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» із наступними контрагентами : ТОВ «Агро-Альянс-Пром», ФГ «Агросад-2012», ТОВ «ВПТК-Ютал», ПП «ТД «Аверс-Трейд», ТОВ «Девелопінвестпром», ТОВ «Андрос», ТОВ СГП «Зеленецьке», ТОВ «ТД Санбері», СГК «Колос», ТОВ «АПК Сємка», ТОВ «Сонкей», СВК «Владичень», ТОВ «Шанс», ТОВ «Еліта».
Згідно акту перевірки підставою для висновків податкового органу про порушення податкового законодавства ТОВ «ПВП «Стандарт» були встановлення неможливості реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку. Під час перевірки ТОВ «ПВП «Стандарт» були надані запити щодо надання документів та проведення інвентаризації, але документи надані не були, інвентаризація проведена також не була. Відсутні дані оприбуткування товару, відсутні дані бухгалтерського обліку товарів. Також податковий орган зазначив, що по всім контрагентам відсутні докази транспортування товару. Згідно з наданим на перевірку актом №4 про знищення зіпсованих документів, що не підлягають зберіганню від 20.02.2017р., товарно-транспортні накладні щодо транспортування товару від контрагентів було зіпсовано ТОВ «ПВП «Стандарт» 05.02.2017р. , але позивачем не було відновлено такі документи ні до перевірки, ні під час перевірки. Жодних документів щодо укладення договорів перевезення на перевірку надані не були. Відсутність товарно-транспортних накладних унеможливлює підтвердження фактів транспортування в асортименті, неможливо ідентифікувати господарські відносини ТОВ «ПВП «Стандарт» із підприємствами чи фізичними особами перевізниками та встановити перевізника та автомобілі, якими здійснювались перевезення, пункти навантаження та розвантаження, ідентифікувати відповідальних осіб, які приймали та здавали продукцію, кількість продукції, яку придбано, вантажовідправника; замовника, тощо.
Представником відповідача надано до суду витяги із бази даних податкового органу відносно контрагентів позивача, зокрема інформацію по податковій звітності, дані щодо обліку підприємств, в т.ч. і загальна інформація по підприємствам (а.с.188-205т.7).
Так, по взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Агро-Альянс-Пром» податковий орган зазначає, що до перевірки не було надано договори на поставку ВРХ №36 від 25.01.2016р. та №37 від 25.01.2016р. Також на перевірку первинних документів на підтвердження транспортування, зберігання, складського обліку та якості отриманого товару позивачем надано не було
По взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ФГ «Агросад-2012» відповідач зазначав, що підприємство на перевірку не було надано форвардний контракт № 1 від 01.03.2016р., форвардний контракт № 2 від 02.03.2016р., форвардний контракт № 42 від 29.03.2016р. які зазначені у оборотно - сальдовій відомості 3771. Первинні документи, які б підтверджували транспортування, зберігання, складський облік та якість сільськогосподарської (далі с/г) продукції у позивача на момент перевірки були відсутні (а.с.73-87т.7)
Так, по взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ПП «Торговий дім «ВПТК-Ютал» відповідачем зазначено, що первинні документи, що підтверджують транспортування, зберігання, складський облік та якість с/г продукції (соняшнику) до перевірки позивачем не надавались. ТОВ «ПВП «Стандарт» до перевірки не було надано жодного документу, який би підтверджував походження придбаного товару, його характеристику та виробника.
По взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ПП «Торговий дім «АВЕРС ТРЕЙД» податковий орган зазначив, що первинні документи, що підтверджують транспортування, зберігання, складський облік та якість с/г продукції (соняшнику) до перевірки позивачем не надавались. ТОВ «ПВП «Стандарт» до перевірки не було надано жодного документу, який підтверджує походження придбаного товару, його характеристику та виробника.
По взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Девелопінвестпром» представники відповідача зазначили, що первинні документи на підтвердження транспортування, зберігання, складського обліку та якості с/г продукції (соняшнику) до перевірки позивачем не наддавались. Не було надано на перевірку і документа, який би підтверджував походження придбаного товару, його характеристику та виробника. Під час перевірки було використано інформацію оперативного управління ГУ ДФС у Сумській області, відповідно до якої у податкових накладних №1 від 04.04.2016 та №2 від 06.04.2016 біля графи «Посадова (уповноважена) особа/фізична особа (законний представник)» надруковано «ОСОБА_7І.», при цьому зазначена особа призначена директором з 07.04.2016, тобто податкові накладні до 07.04.2016 взагалі виписані особою, яка не мала на то законних повноважень.
По взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Андрос» відповідач зазначає, що первинні документи на підтвердження транспортування, зберігання, складського обліку та якості с/г продукції на момент перевірки у позивача були відсутні. Також на перевірку не надані специфікації до складених договорів. Під час проведення перевірки ТОВ ПВП «Стандарт» також не було надано жодного сертифіката, паспорта якості чи іншого первинного документа про походження та якість ТМЦ (соняшнику та великої рогатої худоби (далі - ВРХ), що отримувались від ТОВ «Андрос» (а.с.165-166т.7)
По взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ СГП «Зеленецьке» позивачем первинних документів, які б підтверджували транспортування, зберігання, складський облік та якість с/г продукції до перевірки надано не було. Сертифікації до Договору також у позивача відсутні. ТОВ ПВП «Стандарт» також не було надано на перевірку сертифіката відповідності, паспорта якості чи іншого первинного документа, що засвідчував би походження та якість ТМЦ (соняшнику), отриманого згідно видаткових та податкових накладних від ТОВ СГП «Зеленецьке» (а.с.98-105т.7)
По взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «ТД Санбері» відповідач зазначав, що первинні документи на підтвердження транспортування, зберігання, складського обліку та якості с/г продукції на перевірку позивачем не надавались. ТОВ ПВП «Стандарт» також не було надано на перевірку документів, які б свідчили про походження та якість соняшнику, придбання якого оформлялось у ТОВ «ТД Санбері». Згідно з наявною у контролюючого органу податковою інформацією, ТОВ «ТД Санбері» свідоцтво платника ПДВ № 200255649 (дата початку дії 01.04.2016) анульовано 26.04.2017 з причини відсутність поставок та ненадання декларацій. Інформація про балансову вартість основних засобів відсутня. Звіту про фінансові результати та балансу за 2016 рік не подано. У підприємства відсутній вид діяльності «вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур», необхідний для формування активу, - для можливого подальшого продажу на адресу ТОВ «ПВП Стандарт». Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за II квартал 2016р. ТОВ «ТД Санбері» та звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) до органів ДФС не подано, що свідчить про відсутність найманих працівників для обслуговування виробничого процесу. У ТОВ «ТД Санбері» відсутні будь-які основні засоби, відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних підприємство ТОВ «ТД Санбері» з 01.01.2016 року придбання основних засобів не здійснювало та не залучало сторонніх організацій для проведення робіт із обробки землі.
По взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та СК «Колос» зазначали, що первинні документи, які б підтверджували транспортування, зберігання, складський облік товарів, а також ветеринарні свідоцтва на ВРХ до перевірки не надавались. Зясувати походження ВРХ та підтвердити реальне здійснення господарської операції з поставки ВРХ в таких обсягах на підставі наявних у позивача первинних документів неможливо. За даним фактом 21.11.2016 року розпочато кримінальне провадження за ч.3 ст.212 КК України відносно службових осіб СК «Колос», які у період вересня-жовтня 2016 року ухилились від сплати ПДВ на суму 3512,0 млн. грн., на даний час триває досудове розслідування (а.с.167-178т.7).
Так, по взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «АПК Сємка» відповідач зазначає, що дані бухгалтерського обліку позивача не співпадають з даними первинних документів, відповідно до яких відбувалось оприбуткування соняшнику та кукурудзи фуражної від ТОВ «АПК Сємка». Так, згідно з видатковими накладними від ТОВ «АПК Сємка» позивачем було отримано соняшнику та кукурудзи фуражної на загальну суму 55 757 258,4 грн., а згідно з рах.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» - на суму 59 381 790,52 грн. (кредитовий оборот). За наслідками проведених заходів від оперативного управління Вінницької ОДПІ отримано копію протоколу допиту ОСОБА_8, власника земельної ділянки, яку СТОВ «АПК Сємка» відображає у звітних документах, як таку, що знаходиться в оренді та обробляється цим підприємством), який повідомив, що земельні ділянки СТОВ «АПК Сємка» не оброблялись і взагалі перебували в оренді іншого сільськогосподарського підприємства. 25.02.2016 до ЄРДР внесено матеріали та розпочато кримінальне провадження за ч.2 ст.205 КК України, а в подальшому також і за ч.З ст.212 за фактом ухилення від сплати податків ТОВ «ПВП Стандарт» щодо взаємовідносин з СТОВ «АПК Сємка» (а.с.179-187т.7)
По взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Сонкей» зазначили, що позивачем було укладено договір комісії , але при цьому позивач на суму продукції, отриманої не у власність, а для реалізації, сформував податковий кредит. У позивача відсутні також первинні документи на підтвердження транспортування, зберігання товару, документи складського обліку, - ковбасні вироби у звязку з обмеженим терміном придатності потребують спеціальних умов для зберігання, холодильного устаткування тощо. Згідно з наявною податковою інформацією, у ТОВ «Сонкей» основний вид діяльності - оптова торгівля іншими машинами й устаткованням. Згідно з Єдиним реєстром податкових накладних відсутні будь-які податкові накладні, що підтверджують придбання ТОВ «Сонкей» ТМЦ та послуг, які могли б бути використані для виробництва продукції, реалізованої на адресу ТОВ «Сонкей», податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за II квартал 2016р. на підприємстві працювало 5 осіб. Згідно з Єдиним реєстром податкових накладних додаткові накладні, що підтверджують придбання ТОВ «Сонкей» ТМЦ та послуг, які могли б бути використані для виробництва продукції, реалізованої на адресу ТОВ «Сонкей», відсутні (а.с.106-146т.7)
По взаємовідносинам позивача з СВК «Владичень» з придбання соняшнику, кукурудзи та насіння сої відповідач посилається на те, що первинні документи, що підтверджують транспортування, зберігання, складський облік та якість с/г продукції у позивача відсутні. Відсутні ОСОБА_9 до Договорів. За даними форми № 20-ОПП «Відомості про наявність нерухомого майна» та Єдиного державного реєстру нерухомого майна у підприємства СВК «Владичень» відсутні будь - які власні або орендовані обєкти нерухомості.
Так, по взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Еліта» відповідач зазначив, що первинні документи на підтвердження транспортування, зберігання, складського обліку товару перевірки не були надані, не надані також документи, передбачені п. 3.2 Договору. Згідно з наявною податковою інформацією, ТОВ «Еліта» підприємство ТОВ «Еліта» не є виробником реалізованого соняшника, у період з вересня 2015р. по березень 2016р. ТОВ «Еліта» придбавало жир - замінник молочного жиру "Феттимилк-Сир 02"моноліт 20 кг.,ЗМЖК у кількості всього 150 ящиків у ТОВ «ТД «Щедро», реалізація яких згідно даних ЄРПН відбулася до березня 2016 року. При цьому на адресу позивача згідно з наданими на перевірку документами у березні 2016р. було реалізовано 1100 ящиків жиру, тому факт придбання ТОВ «ПВП «Стандарт» у ТОВ «Еліта» жиру-замінника молочного жиру "Феттимилк-Сир 02"моноліт 20 кг.,ЗМЖК у кількості 1100 ящиків не підтверджується.
Згідно з наданими на перевірку документами та наявною податковою інформацією не підтверджується реальність здійснення господарської операції з ФГ «Кландайк» . У накладній № 727 від 28.12.16, наданій позивачем на перевірку на підтвердження отримання ФГ «Кландайк» насіння сої, зазначено, що поставка відбувалась згідно договору № 75 від 28.12.2016 року, однак вказаний договір позивачем на перевірку наданий не був. На момент перевірки у позивача були також відсутні інші документи, складення яких передбачено п. 4.2. Договору поставки № 27/12/2016 від 27.12.2016р.
Так, по взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Антрейд» відповідач зазначає, що відсутні докази транспортування товару, реальний характер операції не підтверджується наданими на перевірку документами.
По взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ « Топкрафт» відповідач зазначає, що під час перевірки позивачем не було надано жодного документа та письмового пояснення на підтвердження транспортування та зберігання ковбаси, реалізованої на адресу ТОВ «Топкрафт» у серпні 2016 року. Реальний характер операції з придбання позивачем мясної продукції у ТОВ «Санкей» також не підтверджується, тому наявність реалізованої згідно з оформленими та наданими позивачем на перевірку первинними документами мясної продукції не підтверджується. Документи, надані позивачем на перевірку, підписані від імені ТОВ «Топкрафт» директором ОСОБА_10, при цьому згідно з наявною податковою інформацією, відносно службових осіб ТОВ «Топкрафт» відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 205 КК України, в межах якої ОСОБА_10 повідомив, що у червні 2016р. за грошову винагороду його оформили директором підприємства, ним ніколи не складалась і не подавалась податкова звітність, він ніколи не складав та не підписував договорів на поставку ТМЦ та інших документів, повязаних з фінансово-господарською діяльністю підприємства. Печатки не отримував, електронного цифрового підпису також, довіреностей ніяких не оформляв.
По взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «ТД Санбері» податковий орган зазначає, що документів на транспортування ВРХ за травень 2016 року на перевірку позивачем надано не було. Також не надано договору відповідального зберігання ВРХ або доказів відгодівлі ВРХ. Враховуючи те, що реальний характер операцій з придбання позивачем ВРХ у ТОВ «Агро-Альянс»-Про», ФГ «Агросад-2012» та ТОВ «Андрос» не підтверджується у звязку із чим відсутні докази реалізації такого товару.
По взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Андрос» податковий орган зазначає, що документів на транспортування ВРХ та жиру-заміннику молочного жиру для перевірки не було надано. Також для перевірки не було надано договорів зберігання жиру замінника молочного жиру та ВРХ, а також жодних письмових пояснень з питань виробництва та зберігання вказаного товару. Відсутність у позивача названих документів свідчить про відсутність реального здійснення господарської операції, а саме не можливо підтвердити факт перевезення товару та встановити походження ВРХ, жиру замінника молочного жиру реалізованого підприємству ТОВ «Андрос». Реальний характер операцій з придбання позивачем ВРХ, також жиру-замінника молочного жиру у СК «Колос» також не підтверджується і його реалізація.
По взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Енергобізнесальянс» зазначає, що первинні документи на бланках типових форм, що обліковують запаси на бланках типових форм та повинні підтверджувати використання дошки обрізної та піддонів деревяних, отриманих від ТОВ «Енергобізнесальянс», у господарській діяльності позивачем до перевірки не надавались. Не було також надано документи на підтвердження транспортування товарів від ТОВ «Енергобізнесальянс», на підтвердження походження придбаного товару. Згідно з наявною у контролюючого органу податковою інформацією, згідно з Єдиним реєстром податкових накладних за вересень 2015р. - січень 2016 року ТОВ «Енергобізнесальянс» здійснювало придбання ТМЦ, відмінних від реалізованих в адресу ТОВ «ПВП «Стандарт».
По взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Альт Стандарт» податковий орган зазначає, що згідно договору комісії позивачем було отримано на реалізацію товар - камери велосипедні гумові. Під час перевірки директор ТОВ «ПВП «Стандарт» ОСОБА_1 надав пояснення, що камери велосипедні гумові були використані ним для створення шосейної велокоманди. Однак у бухгалтерському обліку підприємства позивача не відображено руху активів по рахунках бухгалтерського обліку. Будь-які документальні підтвердження використання камер велосипедних гумових у господарській діяльності підприємства у позивача відсутні. Умовами договору не визначено місце зберігання ТМЦ, і будь-які додаткові угоди до договору комісії №1006/2 від 10.06.2016 р. не складались. Первинних документів, що підтверджують транспортування, зберігання, складський облік вказаних ТМЦ, а також списання, до перевірки також не було надано. Також відповідач зазначив, що по договору комісії підприємство не мало права формувати податковий кредит, оскільки не було власником товару. Однак, незважаючи на вказане, ТОВ «ПВП «Стандарт» безпідставно було сформовано податковий кредит червня 2016р. на суму 400 000.00 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Альт- Стандарт» (а.с.220-245 т.7)
По взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Супрім-Груп» зазначили, що первинні документи, що обліковують запаси та складаються на бланках типових форм, до перевірки позивачем не надавались. Директор ТОВ «ПВП «Стандарт» ОСОБА_1 під час перевірки стверджував, що будівельні матеріали, куплені у ТОВ «Супрім - Груп» використовувались на ремонтні роботи у виробничому відділі. Але під час перевірки не встановлено руху активів по рахунку 103 «Будинки та споруди». Також, ТОВ «ПВП «Стандарт», до перевірки не було надано оборотно-сальдових відомостей по рахунку 151 «Капітальне будівництво» та 152 «Придбання (виготовлення) основних засобів», які могли б підтверджувати списання будівельних матеріалів на ремонтні роботи. Тому використання вказаних будівельних матеріалів у господарській діяльності позивача не підтверджується документально.
По взаємовідносинам ТОВ «ПВП «Стандарт» та СВК «ФАВОРИТ», а також СГК «Колос» представники відповідача зазначили, що позивачем не включено до податкових зобовязань суми податку згідно попередньої оплати по форвардним контрактам, враховуючи те, контрагент не має фактичної можливості виконати умови укладеного контракту. По СВК «Фаворит» порушено кримінальне провадження за ст. 205 КПК «Фіктивне підприємництво». За наявною у контролюючого органу податковою інформацією у СГК «Колос» відсутні умови для здійснення фінансово-господарської діяльності. (а.с.88-97т.7, 152-156т.9)
Стосовно даних щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки сум завищення податкового кредиту ТОВ «ПВП «Стандарт» по взаємовідносинах ТОВ «ПВП «Стандарт» по ТОВ «Агро-Альянс-Пром», ФГ «Агросад-2012», ТОВ «ВПТК-Ютал», ПП «ТД «Аверс-Трейд», ТОВ «Девелопінвестпром», ТОВ «Андрос», ТОВ СГП «Зеленецьке», ТОВ «ТД Санбері», СГК «Колос», ТОВ «АПК Сємка», ТОВ «Сонкей», СВК «Владичень», ТОВ «Шанс», ТОВ «Еліта», а також щодо податкових зобовязань по взаємовідносинах ТОВ «ПВП «Стандарт» із ТОВ «Енергобізнесальянс», ТОВ «ТД Санбері», ТОВ «Альт Стандарт», ТОВ «Супрім-Груп», ТОВ «Топкрафт», ФГ «Кландайк», ТОВ «Антрейд», суд погоджується із висновками податкового органу, виходячи із наступного.
Відповідно до укладеного між сторонами договору поставки №35 від 25.01.2016 ТОВ «Агро-Альянс-Пром» зобовязувався поставити у власність ТОВ «ПВП «Стандарт соняшник. Позивачем та ТОВ «Агро-Альянс-Пром» оформлено проведення у січні-лютому 2016р. господарських операцій з придбання соняшнику та ВРХ на загальну суму 25037151,84 грн., у т.ч. ПДВ 4630256,86 грн. (а.с.150-218 т.2).
Слід зазначити, що згідно наданих на перевірку видаткових накладних, складені вони були на виконання договору №35 від 25.01.2016 щодо постачання соняшника. Пояснити де саме та яким чином відбувалася передача соняшника вагою 2739,62 т від ТОВ «Агро-Альянс-Пром» на адресу ТОВ «ПВП «Стандарт» представник позивача пояснити не зміг. Посилання на те, що фактично товар не передавався, а зберігався у продавця судом не може бути визнано обґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин позивачем не надано, відсутні договори зберігання, акти приймання-передачі товару на зберігання відсутні. Відсутні докази того, що в бухгалтерському обліку взагалі була належним чином відображена дана операція, товар не оприбутковано. Пояснити, яким чином на момент підписання видаткових накладних позивачем було перевірено якість та кількість товару представник позивача пояснити не зміг.
Пояснити де саме та яким чином відбувалася передача ВРХ від ТОВ «Агро-Альянс-Пром» на адресу ТОВ «ПВП «Стандарт» представник позивача пояснити не зміг. Посилання на те, що фактично товар не передавався, а зберігався у продавця судом не може бути визнано обґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин позивачем не надано, відсутні договори зберігання, оплата послуг щодо зберігання та відгодівлі ВРХ, акти приймання-передачі товару на зберігання відсутні, в бухгалтерському обліку взагалі була належним чином відображена дана операція, товар не оприбутковано.
Згідно податкової інформації, отриманої представником відповідача, у ТОВ «Агро- Альянс-Пром» свідоцтво платника ПДВ спец режиму № 200232217 від 01.10.2015 р. анульовано за рішенням контролюючого органу 26.07.2016 р. (питома вага не с/г новоствореного перевищує 25%). На момент закінчення перевірки не є платником ПДВ на загальний основі (свідоцтво № 200279088 від 26.07.2016 анульовано28.02.2017 (причина - відсутність поставок та ненадання декларацій)). Згідно податкових декларацій у ТОВ «Агро-Альянс-Пром» відсутні фізичні, технологічні та інші можливості для виробництва (вирощування) власної с/г продукції. Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних підтверджується факт відсутності законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва товарів (соняшнику та ВРХ). З Державного реєстру речових прав отримано інформацію про те, що договір оренди земельної ділянки ОСОБА_11 щодо надання її в оренду ТОВ «ОСОБА_12 Пром» достроково розірваний 01.12.2015р. Від ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві відповідачем було отримано податкову інформацію, що за юридичною адресою підприємство відсутнє, до держреєстратора направлено повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (18-ОПП) від 16.02.2016. Інформація щодо наявності земельних угідь відсутня (а.с.234-237т.8)
Відповідно до укладеного між сторонами договору поставки №39 від 32.02.2016 25.01.2016 ФГ «Агросад-2012» зобовязувався поставити у власність ТОВ «ПВП «Стандарт» ВРХ.. Умовами договору передбачено, що ФГ «Агросад-2012» зобовязувався постачати товар у кількості, ціні й на суму попередньо узгодженого з покупцем, а покупець вчасно замовити товар. Слід зазначити, що умовами договору взагалі не визначено ні кількість, ні ціна товару ВРХ, термін дії договору сторонами визначений до 31.12.2016. (а.с. 219т.2)
В матеріалах справи є в наявності видаткові накладні щодо постачання на адресу ТОВ «ПВП «Стандарт» соняшника на виконання умов договору №23/02 від 23.02.2016, про що зазначено у відповідних накладних. Разом із тим, в матеріалах справи представником позивача надано договір №23/02, але він був укладений лише 23.02.2017, тобто після здійснення постачання товару у лютому березні 2016р. (а.с.241-242 т.2). В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що інші документи у підприємства відсутні, всі надані до матеріалів справи.
Слід зазначити, що згідно видаткових накладних загальна вага отриманої ТОВ «ПВП «Стандарт» за період з лютого по березень 2016 ВРХ становить 425845,04 кг, а отриманого за даний період соняшника становить 360112,15 т. на загальну суму 16012610,03 грн., в т.ч. ПДВ 2668768,35 грн. (а.с.219-243т.2)
Пояснити де саме та яким чином відбувалася передача ВРХ та соняшника від ФГ «Агросад-2012» на адресу ТОВ «ПВП «Стандарт» представник позивача пояснити не зміг. Посилання на те, що фактично товар не передавався, а зберігався у продавця судом не може бути визнано обґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин позивачем не надано, відсутні договори зберігання, акти приймання-передачі товару на зберігання відсутні. Відсутні докази того, що в бухгалтерському обліку взагалі була належним чином відображена дана операція, товар оприбутковано.
Згідно з наявною у контролюючого органу податковою інформацією, ФГ «Агросад - 2012» свідоцтво платника ПДВ спец режиму №200244722 від 01.01.2016р. анульовано за рішенням контролюючого органу 01.01.2017р. (втрата чинності спецрежиму оподаткування ПДВ). Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 2016р. платником податків не подавався. Згідно з податковою інформацією, отриманою з ЄРПН, та податкової декларації з ПДВ у ФГ «Агросад - 2012» відсутні будь-які господарські відносини із підприємствами щодо придбання соняшнику, оскільки не зареєстровано жодної податкової накладної постачальниками та ФГ «Агросад - 2012» не подано Заяву-скаргу (додаток 8 до податкової декларації з ПДВ) на контрагентів - постачальників. Відповідно до ІС «Обробка ПЗ та платежів» встановлено, що податкова декларація з податку на додану вартість ФГ «Агросад - 2012» за березень 2016 року не подана. За інформацією ДП «Агенство з ідентифікації і реєстрації тварин» ФГ «Агросад - 2012» як власник великої рогатої худоби в Єдиному державному реєстрі тварин не зареєстровано, від ГУ ДФС у Харківській області також було отримано податкову інформацію про відсутність у ФГ «Агросад - 2012» умов для здійснення фінансово- господарської діяльності, при виїзді за юридичною адресою ФГ «Агросад - 2012» 04.04.2016 року було встановлено, що за вказаною адресою місцезнаходження платника не встановлено . (а.с.73-87т.7, а.с.238-243т.8)
Згідно із договором поставки №40 від 15.03.2016р. ПП «Торговий дім «ВПТК-Ютал» повинен був поставити в строк до 30.04.2016 на адресу ТОВ «ПВП «Стандарт» соняшник.
ПП «Торговий дім «ВПТК-Ютал» за період з 15.03.2016 по 17.03.2016 було складено видаткові накладні на постачання соняшника загальною кількістю 445,52 т вартістю 4449649,80 грн., і в.т. ПДВ 741608,30 грн. (а.с.167-179 т. 3)
Згідно умов договору (п.4.4. договору) постачальник ПП «Торговий дім «ВПТК-Ютал» підтвердив, що він є безпосередньо придбав товар у сільськогосподарського підприємстві-виробнику, та здійснює його першу поставку, а також зобовязується надати ТОВ «ПВП «Стандарт» копії документів, зазначених у п. 2.6 договору, а саме договір поставки-купівлі-продажу товару із виробником, видаткові накладні, податкові накладні та свідоцтва платника ПДВ виробника товару, копію форми 4-сг «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай» (в період серпень - листопад) або копію форми 29-сг «підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур» (в період грудень-травень).
Пояснити де саме та яким чином відбувалася передача товару під постачальника представник позивача пояснити не зміг. Посилання на те, що фактично товар не передавався, а зберігався у продавця судом не може бути визнано обґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин позивачем не надано, відсутні договори зберігання, акти приймання-передачі товару на зберігання відсутні. Відсутні докази того, що в бухгалтерському обліку взагалі була належним чином відображена дана операція, товар оприбутковано. Відсутні жодні документи, обовязковість складання та передача яких передбачена умовами договору. Документів від ТОВ «ВПТК-Ютал», що підтверджує факт придбання у виробника товару позивачу надано не було.
Згідно з наявною у контролюючого органу податковою інформацією, ТОВ «ВПТК- Ютал» свідоцтво платника ПДВ № 200247495 (дата початку дії 01.01.2016) анульовано 31.01.2017 (причина - відсутність поставок та ненадання декларацій). Згідно з ЄРПН за період з моменту реєстрації підприємства і по березень 2016 року встановлено, що у ТОВ «ВПТК-Ютал» відсутнє придбання робіт/послуг для здійснення господарської діяльності (оренда техніки, офісних та складських приміщень тощо) та відсутня достатня кількість працюючих (звітність не подано). З моменту реєстрації і по березень 2016 року ТОВ «ВПТК-Ютал» здійснює придбання ТМЦ, відмінних від реалізованих на адресу ТОВ «ПВП «Стандарт», лише у березні 2016 декларується придбання ВРХ від ФГ «АГРОСАД-2012». В даному випадку, як зазначав представник відповідача, згідно податкової інформації у ФГ «АГРОСАД-2012» відсутні умови, як сільськогосподарського підприємства виробника товару для здійснення вирощування соняшника в такій кількості, він не є виробником товару. Відповідно до ІС «Обробка ПЗ та платежів» встановлено, що податкова звітність з ПДВ ТОВ «ВПТК-Ютал» за березень 2016 року не подана (а.с.244-243т.8)
Пояснити де саме та яким чином відбувалася передача товару під постачальника представник позивача пояснити не зміг. відсутні договори зберігання, акти приймання-передачі товару на зберігання також відсутні. Відсутні докази того, що в бухгалтерському обліку взагалі була належним чином відображена дана операція, товар оприбутковано. Відсутні жодні документи, обовязковість складання яких передбачена умовами договору.
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ПП «ТД «Аверс-Трейд», суд зазначає наступне.
В судовому засіданні пояснити де саме та яким чином відбувалася передача товару під постачальника представник позивача пояснити не зміг. Посилання на те, що фактично товар не передавався, а зберігався у продавця судом не може бути визнано обґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин позивачем не надано, відсутні договори зберігання, акти приймання-передачі товару на зберігання відсутні. Відсутні докази того, що в бухгалтерському обліку взагалі була належним чином відображена дана операція, товар оприбутковано. Відсутні жодні документи, обовязковість складання яких передбачена умовами договору (а.с.247-251т.8, 1-52т.9).
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Девелопінвестпром», суд зазначає наступне.
З ТОВ «Девелопінвестпром» позивачем оформлялась операція з придбання соняшнику на підставі Договору поставки №42 від 06.04.2016р., на виконання умов якого було виписано видаткові накладні на загальну суму 11 200 363,2 грн., у т.ч. ПДВ -1 866 727,20грн. Загальна кількість поставленого з 06.04.2016 по 20.04.2016 соняшника становить 1084,31 т. (а.с.180-199т. 3)
Згідно умов договору (п. 4.4 договору) постачальник ТОВ «Девелопінвестпром» підтвердив, що він безпосередньо придбав товар у сільськогосподарського підприємстві-виробнику, та здійснює його першу поставку, а також зобовязується надати ТОВ «ПВП «Стандарт» копії документів, зазначених у п. 2.6 договору, а саме договір поставки-купівлі-продажу товару із виробником, видаткові накладні, податкові накладні та свідоцтва платника ПДВ виробника товару, копію форми 4-сг «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай» (в період серпень-листопад) або копію форми 29-сг «підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур» (в період грудень-травень).
Пояснити де саме та яким чином відбувалася передача товару під постачальника представник позивача пояснити не зміг. Посилання на те, що фактично товар не передавався, а зберігався у продавця судом не може бути визнано обґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин позивачем не надано, відсутні договори зберігання, акти приймання-передачі товару на зберігання відсутні. Відсутні докази того, що в бухгалтерському обліку взагалі була належним чином відображена дана операція, товар оприбутковано. Відсутні жодні документи, обовязковість складання та передача яких передбачена умовами договору.
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Андрос», суд зазначає наступне.
У ТОВ «Андрос» згідно з наданими на перевірку документами позивач придбавав ВРХ на підставі договору поставки №42 від 20.04.2016р. (а.с.248-249т.2). Згідно видаткових накладних загальна вага отриманої ВРХ по даному договору за період з 22.04.2016 по 29.04.2016 складає 256698 кг на загальну суму 9241128 грн., в т.ч. ПДВ 1540188 грн. (а.с.250т.2, 1- 9т.3)
Слід зазначити, що умовами договору передбачено, що постачальник зобовязується передати у власність ТОВ «ПВП «Стандарт» товар (ВРХ) разом із усіма його при належностями та документами, що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до вимог чинного законодавства України (п.3.1 договору.)
Фактично в день складення видаткових накладних, які повинні бути доказом фактичної передачі товару, позивач набуває право власності на товар. Таким чином на час їх складання сторонами фіксується вага та ціна отриманого товару, який переходить у власність покупця. .
На вимогу суду надати докази зберігання ВРХ після складення видаткових накладних з 22.04.2016 по 29.04.2016 представником позивача надається додаткова угода до договору поставки від 20.04.2016 №42, укладену сторонами 21.04.2016 (а.с.230т.8).
Даною додатковою угодою не передбачено розрахунок та порядок передачі на відповідальне зберігання товару. Так, сторони домовилися, що до ціни товару включаються витрати на утримання та зберігання ВРХ постачальником. В даному випадку відповідачем не заперечується формування ціни товару, зазначену у видаткових накладних на момент продажу. Так, в ціну товару за 256698 кг ВРХ продавець мав право включити витрати на утримання та зберігання, інші витрати, які він вважає за доцільне включити, що не суперечить чинному законодавству.
Таким чином на час розгляду справи відсутні докази того, на підставі яких документів ВРХ передавалася на зберігання, яка кількість та вагу товару була в подальшому реалізована покупцям ТОВ «ПВП «Стандарт», як зазначав в судовому засіданні представник позивача. Жодні документи, які б зафіксували та підтвердили факт передачі товару відсутні у позивача. Такі докази відсутні, відсутній розрахунок утримання товаром ТОВ «Андрос» після складання з 22.04.2016 по 29.04.2016 видаткових накладних, оскільки такі витрати ТОВ «Андрос» міг понести виключно в майбутньому, а не на час продажу товару та складання видаткових накладних.
Крім того, суд зазначає, що навіть за наявності такої додаткової угоди не підтверджується, яким чином було передано на відповідальне зберігання тварини, неможливо визначити кількість поголівя. відсутні акти приймання-передачі живих тварин на зберігання, докази оплати витрат особи, яка повинна була їх зберігати та годувати.
Слід також зазначити, що в подальшому позивачем, вже як продавцем ВРХ укладається із ТОВ «Андрос» договір поставки №0112/В від 01.12.2016 відповідно до умов якого «ПВП «Стандарт» передає у власність ТОВ «Андрос» ВРХ (а.с.72- 84 т.3). Таким чином, придбане у ТОВ «Андрос» поголівя ВРХ, яке, як зазначає представник позивача зберігалося у ТОВ «Андрос», було реалізовано знову ТОВ «Андрос». При цьому, доказів фактичного зберігання живих тварин без визначення кількості поголівя, а лише із наявністю загальної ваги при придбанні, їх утримання представником позивача не надано ні на момент їх придбання, на момент їх продажу.
Також у ТОВ «Андрос» згідно з наданими на перевірку документами позивач придбавав соняшник загальною вагою 2324 т вартістю 23877872,28 грн., в т.ч. ПДВ 3979645,38 грн. на підставі договору поставки №43 від 20.04.2016р. (а.с.10-11 т.3). Згідно видаткових накладних загальна вага отриманого соняшника по даному договору за період з 20.04.2016 по 28.04.2016 складає 726,345 т , за період 16.06.2016, 17.06.2016, 21.06.2016 складає 254,618 т, а за період з 01.12.2016 по 09.12.2016 складає 1343,037 т (а.с.12-67т.3).
Пояснити де саме та яким чином відбувалася передача товару під постачальника з усіма при належностями та документами, враховуючи факт передачі живої тварини великої рогатої худоби представник позивача пояснити не зміг. Посилання на те, що фактично товар, як ВРХ так і соняшник не передавався, а зберігався у продавця судом не може бути визнано обґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин позивачем не надано, відсутні договори зберігання, акти приймання-передачі товару на зберігання відсутні. Відсутні докази того, що в бухгалтерському обліку взагалі була належним чином відображена дана операція, товар оприбутковано. Відсутні жодні документи, що підтверджують санітарні норми вирощеної ВРХ та соняшника представником позивача не надано, доказів їх наявності на момент складання видаткових накладних представником позивача не надано.
Згідно з наявною у контролюючого органу податковою інформацією, ТОВ «ОСОБА_4 свідоцтво платника ПДВ спец режиму №100262807 від 23.01.2010р. анульовано за рішенням контролюючого органу 17.05.2016р. (причина анулювання - питома вага не с/г перевищує 25%). Згідно з податковою інформацією, отриманою з ЄРПН, та податкової декларації з ПДВ, у ТОВ «Андрос» відсутні будь-які господарські відносини із підприємствами щодо придбання соняшнику, оскільки не зареєстровано жодної податкової накладної постачальниками та ТОВ «Андрос» не подано Заяву-скаргу (додаток 8 до податкової декларації з ПДВ) на контрагентів - постачальників. Від отриманою від оперативного управління ГУ ДФС у Сумській області податковою інформацією, відповідачем встановлено, що згідно статистичних даних за формою 24-СГ «Стан тваринництва» та формою 21-СГ «Звіт про реалізацію продукції сільського господарства» ТОВ «Андрос» в 2015 році та в січні-березні 2016 року не здійснювало реалізацію ВРХ, та на балансі підприємства поголівя ВРХ відсутні. За інформацією Західно-Донбаської ОДПІ (Покровське відділення) здійснені операції ТОВ «Андрос» по реалізації соняшника в грудні 2016 року не відповідають фактичним даним тому, що за даними статистичної звітності в 2015 році засіяний та зібраний соняшник відсутній, по залишкам на 01.04.2016 року соняшник відсутній, інформація щодо залишків вирощеної продукції станом на 01.12.2016 року відсутня, за юридичною адресою, вказаною в реєстраційних документах ТОВ «Андрос», платник не знаходиться (а.с.165-166т.7, 60-75т.9).
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ СГП «Зеленецьке», суд зазначає наступне.
З ТОВ СГП «Зеленецьке» операція з придбання позивачем соняшнику оформлені Договором поставки №45 від 10.05.2016 р. (а.с.10-37 т.4) , на виконання якого було виписано в період з 16.05.2016 по 27.05.2016 видаткові накладні на загальну суму 20 682 100,2 грн., у т.ч. ПДВ -3 447 016,7 грн. на соняшник загальною кількістю 1878,035 т.
Під час перевірки та розгляду справи по суті представником позивача ОСОБА_9 до договору надано не було, без укладання неможливо встановити також і вагу продукції, яка повинна бути поставлена саме на виконання даного договору, складання якої передбачено п. 3.3. договору. Слід зазначити, що складання ОСОБА_9 передбачено умовами розділу 4 «Терміни та умови поставки продукції, а саме ОСОБА_9 визначається термін постачання, умови поставки, а п. 6.1 договору визначено умови розрахунків за товар, які повинні бути визначені у відповідних ОСОБА_9 на кожну окрему партію продукції.
Пояснити де саме та яким чином відбувалася передача товару під постачальника представник позивача пояснити не зміг. Посилання на те, що фактично товар не передавався, а зберігався у продавця судом не може бути визнано обґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин позивачем не надано, відсутні договори зберігання, акти приймання-передачі товару на зберігання відсутні. Відсутні докази того, що в бухгалтерському обліку взагалі була належним чином відображена дана операція, товар оприбутковано. Відсутні жодні документи, що підтверджують санітарні норми вирощеного соняшника представником позивача не надано, доказів їх наявності на момент складання видаткових накладних представником позивача не надано.
Згідно з наявною у контролюючого органу податковою інформацією, у ТОВ СГП «Зеленецьке» відсутні будь-які господарські відносини із підприємствами щодо придбання соняшнику, оскільки не зареєстровано жодної податкової накладної постачальниками та ТОВ СГП «Зеленецьке». Не подано Заяву-скаргу (додаток 8 до податкової декларації з ПДВ) на контрагентів - постачальників. Також відсутній факт і реального виробництва власної с/г продукції. Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних підприємство ТОВ СГП «Зеленецьке» з 01.01.2016 року придбання основних засобів не здійснювало та не залучало сторонніх організацій для проведення робіт із обробки землі. Проведеними співробітниками ГУ ДФС у Чернівецькі області заходами встановлено, що ТОВ СГП «Зеленецьке» за юридичною адресою: Кельменецький район, с. Зелена, вул. Головна, буд. З, не знаходиться, посадові особи відсутні, на підприємстві не встановлені власні чи орендовані земельні ділянки сільськогосподарського призначення, факт наявності яких потребує обовязкової реєстрації в органах виконавчої влади для подальшого обрахунку земельного податку, орендної плати чи сплати пайових платежів власникам земельних паїв (а.с.98-105т.7, 7692т.9).
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «ТД Санбері», суд зазначає наступне.
З ТОВ «ТД Санбері» ТОВ «ПВП «Стандарт» оформлені операції з придбання соняшнику за Договором поставки №44 від 10.05.2016р., на виконання якого на адресу позивача виписано податкові та видаткові накладні на загальну суму 18 582 201,84 грн, у т.ч. ПДВ -3 097 033,64 грн. в період з 16.05.2016 по 31.05.2016 на загальну кількість товару 1694,403т (а.с. 237-250 т.3, 1-6т.4)
Пояснити де саме та яким чином відбувалася передача товару під постачальника представник позивача пояснити не зміг. Посилання на те, що фактично товар не передавався, а зберігався у продавця судом не може бути визнано обґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин позивачем не надано, відсутні договори зберігання, акти приймання-передачі товару на зберігання відсутні. Відсутні докази того, що в бухгалтерському обліку взагалі була належним чином відображена дана операція, товар оприбутковано. Відсутні жодні документи, що підтверджують санітарні норми вирощеного соняшника представником позивача не надано, доказів їх наявності на момент складання видаткових накладних представником позивача не надано.
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та СГК «Колос», суд зазначає наступне.
Між ТОВ «ПВП «Стандарт» та СГК «Колос» було укладено договір поставки №53 від 28.09.2016 щодо продажу позивачу ВРХ, загальною кількістю 1000000 гк, вартістю 60000000 грн. Як зазначено в п.2.4 договору ціна виконання становить 60 грн. за 1 кг. Термін виконання даного договору сторонами визначено 31.12.2018 (п.2.5 договору) (а.с.207-208 т.3)
З СК «Колос» оформлено операції з придбання з 28.09.2016 по 30.09.2016 ВРХ загальною вагою 104790 кг на виконання якого виписано податкові та видаткові накладні на суму 6287400 грн., у т.ч. ПДВ - 1047900 грн. (а.с.209-217т. 3)
З СК «Колос» оформлено операції з придбання з 28.09.2016 по 30.09.2016 ВРХ загальною вагою 104790 кг на виконання якого виписано податкові та видаткові накладні на суму 6287400 грн., у т.ч. ПДВ - 1047900 грн. (а.с.209-217т. 3)
Пояснити де саме та яким чином відбувалася передача товару під постачальника з усіма приналежностями та документами, як передбачено п.3.1 договору, враховуючи факт передачі живої тварини великої рогатої худоби представник позивача пояснити не зміг. Посилання на те, що фактично товар ВРХ не передавався, а зберігався у продавця судом не може бути визнано обґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин позивачем не надано, відсутні договори зберігання, акти приймання-передачі товару на зберігання відсутні. Відсутні докази того, що в бухгалтерському обліку взагалі була належним чином відображена дана операція, товар оприбутковано. Відсутні жодні документи, що підтверджують санітарні норми вирощеної ВРХ, докази утримання ВРХ у продавця товару та їх оплата відсутні, доказів їх наявності на момент складання видаткових накладних представником позивача не надано.
Згідно з наявною у контролюючого органу податковою інформацією, СК «Колос» останню податкову звітність з податку на додану вартість СК «Колос» подано за вересень 2016 року. Інформація про балансову вартість основних засобів відсутня. Згідно з податковою інформацією, отриманою з ЄРПН та з податкової декларації з ПДВ у СК «Колос» відсутні будь - які господарські відносини із підприємствами щодо придбання ВРХ, оскільки не зареєстровано жодної податкової накладної постачальниками та СК «Колос». Не подано Заяву-скаргу (додаток 8 до податкової декларації з ПДВ) на контрагентів - постачальників. Також відсутній факт і реального виробництва власної с/г продукції, оскільки СК «Колос» не мав жодних фізичних та технологічних можливостей для вирощування ВРХ. Працівниками Марківського відділення Старобільської ОДПІ було проведено обстеження місця провадження господарської діяльності та встановлено, що велика рогата худоба фактично відсутня. Умови для утримання ВРХ не створені, ознак вирощування не має. Згідно з податковою інформацією ГУ ДФС у Луганській області службові особи СГ «Колос», використовуючи спеціальний режим оподаткування з ПДВ, у вересні-жовтні 2016 року відобразили в деклараціях з ПДВ обсяги постачання в сумі 21,1 млн.грн., у т.ч. ПДВ 3,5 млн. грн., та зареєстрували на зазначені суми податкові накладні на адресу покупця - ТОВ «ПВП Стандарт», зазначивши в реквізитах - передплата за постачання великої рогатої худоби згідно договору. При цьому, основні засоби та кількість поголівя великої рогатої худоби для виконання умов договору у СК «Колос» відсутні, штатна чисельність на підприємстві складає лише одну особу (а.с.167-178т.7, 93-95т.9).
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «АПК Сємка», суд зазначає наступне.
Згідно укладеного договору №31 від 10.11.2015 та додатковими угодами від 30.11.2015 року № 1 та від 17.12.2015 року № 2 (а.с.222-223т.8, 85 т.3) ТОВ «АПК Сємка» повинно поставити на адресу ТОВ «ПВП «Стандарт» соняшник.
На виконання зазначеного договору ТОВ «АПК Сємка» виписані податкові та видаткові накладні на загальну суму 55 757 258,4 грн., у т.ч. ПДВ - 9 292 876,4 грн.
Згідно видаткових накладних протягом січня 2016р. поставлено 40,78 т кукурудзи фуражної (а.с.110т.3), а також соняшника вагою 4649,58т в січні 2016р., в період з 01.02.2016 по 04.02.2016 поставлено 718,596 т., з 14.05.2016 по 15.04.2016 100,68т соняшника (а.с. 86-144т.3)
Однак, як свідчить акт перевірки, дані бухгалтерського обліку позивача не співпадають з даними первинних документів, відповідно до яких відбувалось оприбуткування соняшнику та кукурудзи фуражної від ТОВ «АПК Сємка».
Так, згідно з видатковими накладними від ТОВ «АПК Сємка» позивачем було отримано соняшнику та кукурудзи фуражної на загальну суму 55 757 258,4 грн., а згідно з рах.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» - на суму 59 381 790,52 грн. (кредитовий оборот).
Первинних документів, які б підтверджували транспортування, зберігання, складський облік та якість с/г продукції до перевірки не було надано.
У позивача відсутні також первинні документи, складення яких передбачено п. 3.4. Договору: «За попередньою домовленістю Сторін, можлива поставкам партії Продукції без урахування вимог п.3.1., п.3.2., 3.3. даного договору, що зазначається у ОСОБА_9. Якість продукції що підлягає поставці, у даному випадку повинна відповідати ДСТУ 4694:2006. Загальна вага партії Продукції, що постачається, у даному випадку, визначається згідно ОСОБА_9 до даного договору, на підставі показників повірених ваг Постачальника або Покупця, за згодою сторін».
Згідно з наявною у контролюючого органу податковою інформацією, ТОВ «АПК Сємка» свідоцтво платника ПДВ№ 200251043 (дата початку дії 15.01.2016) анульовано за рішенням контролюючого органу з причини - відсутність поставок та ненадання декларацій. Інформація про балансову вартість основних засобів відсутня. Звіту про фінансові результати та балансу за 2016 рік не подано. Згідно з податковою інформацією, отриманою з ЄРПН, та податкової декларації з ПДВ, у ТОВ «АПК Сємка» відсутні будь - які господарські відносини із підприємствами щодо придбання соняшнику та кукурудзи фуражної, оскільки не зареєстровано жодної податкової накладної постачальниками та ТОВ «АПК Сємка». Не подано Заяву-скаргу (додаток 8 до податкової декларації з ПДВ) на контрагентів - постачальників. Також відсутній факт і реального виробництва власної с/г продукції у звязку з відсутністю у ТОВ «АПК Сємка» фізичних та технологічних можливостей для вирощування власної с/г продукції в обсягах, зазначених у первинних документах. Згідно з податковою інформацією проведеними перевірками розташування СТОВ «АПК Сємка» встановлено, що за місцем реєстрації підприємство відсутнє (а.с.179-187т.7, 96-97т.9).
Надані представником позивача до матеріалів справи акти звірки розрахунків не містять підпису уповноваженої особи ТОВ «АПК «Сємка».
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Сонкей», суд зазначає наступне.
Згідно укладеного договору комісії №1006/3 від 10.06.2016 між ТОВ «Сонкей» та ТОВ «ПВП «Стандарт» позивач отримав на реалізацію товар, зазначений в п. 3.1 договору (а.с.89т.4)
Умовами даного договору ТОВ «Сонкей» уповноважив ТОВ «ПВП «Стандарт», як комісіонера укласти від власного імені, але за рахунок Комітента договір купівля-продажу товару ковбасних виробів. Передача товару повинна була здійснитися за видатковою накладною (п. 4.1 договору). В даному випадку, виписано було виписано видаткову накладну №37 від 27.06.2016 (а.с.7т.4) на ковбасні вироби в асортименті на загальну суму 3 000 000,00 грн., у т. ч. ПДВ - 500 000 грн.
Слід зазначити, згідно ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Відповідно до ст. 1012 ЦК України договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. Комітент може бути зобов'язаний утримуватися від укладення договору комісії з іншими особами. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну. Частиною 1 ст. 1013 ЦК України передбачено, що комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії. Відповідно до ст.. 1018 ЦК України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.
В даному випадку, на товар, який передано на комісію, взагалі не переходить право власності ТОВ «ПВП «Стандарт», оскільки вони передані лише на реалізацію. Таким чином позивачем безпідставно віднесено суму товару, який передано на виключно на комісію, до податкового кредиту, оскільки предметом оподаткування в такому випадку може бути виключно сума комісійної винагороди, а не товар, який надано лише для виконання необхідної роботи для вивчення ринку, здійснювати необхідні рекламні заходи, пошук покупців та у разі необхідності проводити передпродажну підготовку продукції, виконувати переддоговірну роботу із покупцями, що зазначено в п. 2.3 договору.
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та СВК «Владичень», суд зазначає наступне.
Взаємовідносини позивача з СВК «Владичень» з придбання соняшнику, кукурудзи та насіння сої оформлені договорами поставки №0112С від 01.12.2016р., №0112К від 01.12.2016р. та №0112НС від 01.12.2016р., на виконання яких виписано податкові та видаткові накладні на загальну суму 16 223 389,68 грн., у т.ч. ПДВ - 2 703 898,28 грн. (а.с.145-199 т. 3)
Так, з 05.12.2016 по 17.12.2016 виписано видаткові накладні на соняшник вагою 1171,604 т загальною вартістю 10985011,68 грн., в т.ч. ПДВ 1830835,28 грн. За період з 15.12.2016 по 16.12.2016 виписано видаткові накладні на кукурудзу вагою 921 т загальною вартістю 3442698 грн., в т.ч. ПДВ 573783 грн. Також на адресу ТОВ «ПВП «Стандарт» з 15.12.2016 по 16.12.2016 виписано видаткову накладну на постачання насіння сої вагою 86т вартістю 1795680 грн., в т.ч. ПДВ 299280 грн.
Пояснити де саме та яким чином відбувалася передача товару під постачальника представник позивача пояснити не зміг. Посилання на те, що фактично товар не передавався, а зберігався у продавця судом не може бути визнано обґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин позивачем не надано, відсутні договори зберігання, акти приймання-передачі товару на зберігання відсутні. Відсутні докази того, що в бухгалтерському обліку взагалі була належним чином відображена дана операція, товар оприбутковано.
Згідно з наявною у контролюючого органу податковою інформацією, у СВК «Владичень» інформація про балансову вартість основних засобів відсутня. Звіт про фінансові результати та балансу за 2016 рік не подано. Згідно з податковою інформацією, отриманою з ЄРПН, та податкової декларації з ПДВ, у СВК «Владичень» відсутні будь-які господарські відносини із підприємствами щодо придбання соняшнику, кукурудзи та насіння ріпаку, оскільки не зареєстровано жодної податкової накладної постачальниками та СВК «Владичень» . Не подано Заяву-скаргу (додаток 8 до податкової декларації з ПДВ) на контрагентів - постачальників. Можливість реального виробництва власної с/г продукції також не вбачається, оскільки СВК «Владичень» не мав фізичних та технологічних можливостей для її вирощування. Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за IV квартал 2016р. СВК «Владичень» та звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) до органів ДФС не подано, що свідчить про відсутність найманих працівників для обслуговування виробничого процесу (а.с.98-148т.9).
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Шанс», суд зазначає наступне.
Між ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Шанс» було укладено Договір поставки №46 від 25.05.2016 р. , згідно з яким ТОВ «Шанс» зобовязувався поставити у власність соняшник (а.с.65-66т.4)
На виконання умов цього Договору у травні-червні та жовтні - листопаді 2016р. було виписано видаткові та податкові накладні на постачання соняшника вагою 7356,973 т на загальну суму 72 309 310,80 гри., у т.ч. ПДВ -12 051 551,80 грн. (а.с. 67-141т.4)
Пояснити де саме та яким чином відбувалася передача товару під постачальника представник позивача пояснити не зміг. Посилання на те, що фактично товар не передавався, а зберігався у продавця судом не може бути визнано обґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин позивачем не надано, відсутні договори зберігання, акти приймання-передачі товару на зберігання відсутні. Відсутні докази того, що в бухгалтерському обліку взагалі була належним чином відображена дана операція, товар оприбутковано.
Згідно з наявною у контролюючого органу податковою інформацією, у ТОВ «Шанс» інформація про балансову вартість основних засобів відсутня. Звіту про фінансові результати та балансу за 2016 рік не подано. Згідно з податковою інформацією, отриманою з ЄРПН, та податкової декларації з ПДВ, у ТОВ «Шанс» відсутні будь - які господарські відносини із підприємствами щодо придбання соняшнику, оскільки не зареєстровано жодної податкової накладної постачальниками та ТОВ «Шанс» не подано Заяву-скаргу (додаток 8 до податкової декларації з ПДВ) на контрагентів постачальників. Згідно з податковою інформацією, наявною в органах ДФС, ТОВ «Шанс» не мало жодних фізичних, та технологічних можливостей для вирощування власної с/г продукції. Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за IV квартал 2016р. ТОВ «Шанс» та звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) до органів ДФС не подано, що свідчить про відсутність найманих працівників для обслуговування виробничого процесу. З 01.01.2016 року придбання основних засобів не здійснювало та не залучало сторонніх організацій для проведення робіт із обробки землі. Оперативними співробітниками ОУ ГУ ДФС у Чернігівській області здійснено виїзд за адресою реєстрації ТОВ «Шанс» та встановлено, що зазначене підприємство за податковою адресою не знаходиться, фінансово-господарську діяльність не здійснює, бухгалтерські документи не зберігає, службові особи та працівники даного підприємства за зазначеною адресою не знаходяться, поштові повідомлення не отримують (а.с.147-164,206-2019т.7, 149-151т.9).
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Еліта», суд зазначає наступне.
Між ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Еліта» було укладено Договір поставки №88/16с від 07.03.2016 , згідно з яким ТОВ «Еліта» зобовязувався поставити у власність продукцію, назву якої договором взагалі визначено не було.
На виконання даного договору ТОВ «Еліта» було виписано видаткову накладну №ЕЛ-0001775 від 07.03.2016 про постачання 1100 ящ. жиру замінника молочного жиру "Феттимилк-Сир 02"моноліт 20 на суму 643 687,04 грн., у т.ч. ПДВ 107 281,17 грн.
Умовами договору передбачено, що відпуск продукції відбувається за цінами, вказаними в Прайс-листі, який є невідємною частиною даного договору (п. 2.3 договору). Відпуск продукції повинно відбутися на підставі поданих заявок, подана заявка означає, що ТОВ «ПВП «Стандарт» згоден із умовами оплати і поставки, які вказані в договорі. В матеріалах справи відсутні документи, обовязковість яких передбачена умовами договору, представником позивача не надано. Слід зазначити, що умовами договору передбачено само вивіз товару від постачальника. Пояснити де саме та яким чином відбувалася передача товару під постачальника представник позивача пояснити не зміг. Відсутні докази використання в господарській діяльності підприємства отриманого товару, відсутні докази того, що в бухгалтерському обліку взагалі була належним чином відображена дана операція, товар оприбутковано.
Так, відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Антрейд», суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «ПВП «Стандарт» було укладено договір поставки №1412/1 від 14.12.2016, відповідно до умов якого позивач повинен був поставити і передати у власність ТОВ «Антрейд» кукурудзу, обсяг якої, ціна за тону визначається у рахунках та/або видаткових накладних. Загальну сума договору складається з сум окремих партій продукції, визначених у рахунках та/або видаткових накладних продукції протягом дії даного договору (а.с.59-60 т.5).
Пунктом 3 даного договору визначено порядок приймання продукції, зокрема щодо якості товару. Термін та умови постанови визначені п. 4 договору, а саме продукція поставляється покупцеві окремими партіями в термін, що зазначений у ОСОБА_9 до даного договору, а дата поставки визначається датою підписання видаткової накладної. Постачальник здійснює поставку (передачу) продукції згідно базисних умов ІНКОТЕРМС 2010, що визначаються у ОСОБА_9 до даного договору на кожну окрему партію продукції (п. 4.3 договору). Постачальник - ТОВ «ПВП «Стандарт», зобовязаний надати покупцю - ТОВ «Антрейд» наступні документи : видаткову, податкову та товарно-транспортну накладу (п.4.4 договору).
За перевіряємий період згідно видаткових накладних ТОВ «ПВП «Стандарт» на виконання вищезазначеного договору було поставлено на адресу ТОВ «Антрейд» 921т кукурудзи загальною вартістю 3453750 грн. (в т.ч. ПДВ 575625 грн.). (а.с.61-64 т.5) Дані обставини відображені на стор. 14-17 акту перевірки (а.с.35-38т.1)
Під час розгляду справи представником позивача не надано жодних доказів того, яким чином товар було поставлено на адресу ТОВ «Антрейд» товар. Слід зазначити, що умовами договору передбачено обовязкове складання ТТН саме ТОВ «ПВП «Стандарт», який повинен надати її покупцю. Матеріалами справи не підтверджується, що сторонами було укладено ОСОБА_9, обовязковість якої передбачена договором для визначення умов та терміну постачання товару. Також не підтверджується факт зберігання 921т кукурудзи на складах ТОВ «ПВП «Стандарт», відсутні докази того, що ТОВ «ПВП «Стандарт» було орендовано складські приміщення на зберігання такої значної кількості продукції.
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Топкрафт», суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «ПВП «Стандарт» було укладено договір поставки №31 від 01.08.2016, відповідно до умов якого позивач повинен був поставити і передати у власність ТОВ «Топкрафт» мясні вироби, зокрема, свинячі вуха копчено-варені третього сорту в кількості 2000кг, салямі золотиста с/к в кількості 1900кг, коньячна с/к в кількості 2000 кг, ковбаски кабаносі напівкопчені в/с в кількості 2100 кг, шийка королівська свинна сирокопчені в/с в кількості 2300кг, московська в кількості 1999,957 кг, шинка Ювілейна в кількості 2100кг, свинина в чорносливі запечена в кількості 2000 кг. (а.с.43-44т.6)
Згідно умов договору постачальник - ТОВ «ПВП «Стандарт» зобовязаний передати покупцю - ТОВ «Топкрафт» товар разом із усіма його при належностями та документами, що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до вимог чинного законодавства України (розділ 3 договору).
За перевіряємий період згідно видаткових накладних ТОВ «ПВП «Стандарт» на виконання вищезазначеного договору було поставлено на адресу ТОВ «Топкрафт» товару загальною вартістю 3000566 грн. (в т.ч. ПДВ 500094,4 грн.). Дані обставини відображені на стор. 18-21 акту перевірки (а.с.38-42 т.1).
Матеріалами справи не підтверджується факт зберігання товару, відсутні докази того, що у ТОВ «ПВП «Стандарт» в наявності чи в оренді холодильні камери, які є обовязковими для зберігання значної кількості мясних продуктів. Також представником позивача не надано доказів того, яким чином була передана продукція на адресу ТОВ «Топкрафт».
Крім того, доказів того, що товар було придбано у власність ТОВ «ПВП «Стандарт» товару, який було продано ТОВ «Топкрафт» матеріали справи не містять, відсутні докази оприбуткування товару на складі від продавця чи виробника товару. Наявний договір, укладений між ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Сонкей» (а.с.7-9т.4), який по назві та кількості співпадають із зазначеним у видатковій накладній на реалізацію, свідчить про те, що товар був наданий позивачу виключно як комісіонеру, а не у реалізований у власність. Наданий представником позивача договір відступлення права вимоги (а.с.231 т.8) не спростовує дані обставини.
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «ТД Санбері», суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «ПВП «Стандарт» було укладено договір поставки №60 від 10.05.2016, відповідно до умов якого позивач повинен був поставити і передати у власність ТОВ «ТД Санбері» сільськогосподарську продукцію ВРХ (велика рогата худоба). Розділом 2 договору визначено, що загальна кількість, ціна визначається в рахунках та/або видаткових накладних. (а.с.218-219т.3)
За перевіряємий період згідно видаткових накладних ТОВ «ПВП «Стандарт» на виконання вищезазначеного договору було поставлено на адресу ТОВ «ТД Санбері» 524920,04 кг ВРХ загальною вартістю 18582169,45 грн. (в т.ч. ПДВ 3097028,24 грн.). (а.с.220-236т.3) Дані обставини відображені на стор. 21-25 акту перевірки (а.с.42-46 т.1)
Слід зазначити, що під час розгляду справи представник позивача пояснював, що ВРХ була живою вагою продана ТОВ «ТД Санбері». Разом із тим, пояснити кількість проданої ВРХ представник позивача пояснити не зміг, зазначив, що ВРХ була реалізована на вагу. При цьому докази зберігання ТОВ «ПВП «Стандарт» тварини відсутні. В судовому засіданні представник позивача спочатку зазначав, що товар було продано на мясокомбінат, але докази таких тверджень надані не були. В подальшому в судових засіданнях представник позивача зазначив, що ВРХ живою вагою була реалізована від покупця до ТОВ «ТД Санбері». Разом із тим, жодних доказів зберігання ВРХ вагою 524920,04 кг у будь-яких осіб матеріали справи не містять, на перевірку надані не були, відсутні докази оплати зберігання та утримання тварин у будь-яких осіб. Представником позивача не надано доказів того, що ТОВ «ПВП «Стандарт» уповноважував будь-яку особу розпоряджатися власним майном. Власних засобів для зберігання ВРХ ТОВ «ПВП «Стандарт» не має. Відсутні докази того, що в бухгалтерському обліку була належним чином відображена дана операція.
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ФГ «Кландайк», суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «ПВП «Стандарт» було укладено договір поставки №27/12/2016 від 27.12.2016, відповідно до умов якого позивач повинен був поставити і передати у власність ФГ «Кландайк» насіння сої (посівний матеріал). (а.с.189-193т.5)
Згідно умов договору якість товару повинна бути підтверджена посвідченням (свідоцтвом, сертифікатом) про якість та повинна відповідати діючим ДСТУ (ГОСТ). Додаткові вимоги до якості товару можуть бути встановлені за згодою сторін у ОСОБА_9 (п. 2.1 договору). Пунктом 2.2 сторони домовилися, що одиниця товару повинна бути вказана у ОСОБА_9. Кількість товару (+/- 10%), що поставляється за цим договором , встановлюється в ОСОБА_9 до Договору, а загальна кількість товару становить кількість товару по всіх підписаних сторонами ОСОБА_9 з урахуванням відхилень по кількості фактично поставленого товару (п. 2.3-2.4 договору). Товар поставляється насипом без упаковки (п. 2.5 договору).
Ціна та порядок розрахунків визначена розділом 3 договору, а саме ціна товару погоджується сторонами в ОСОБА_9 на певну кількість товару, загальна сума договору становить суму підписаних сторонами ОСОБА_9, оплата товару здійснюється за погодженими в ОСОБА_9 цінами, а ціна товару , зазначена у видатковій накладній повинна відповідати ціні, погодженій сторонами у відповідній ОСОБА_9 (п.п. 3.1-3.5 договору). Також сторони домовилися, що доставка всієї кількості товару здійснюється погодженими партіями на умовах DAP (Інкотермс 2010) за адресою Київська область, Васильківський район, с.Погреби (конкретна адреса вказується у ОСОБА_9) в строк, погоджений сторонами в ОСОБА_9, в якій повинні вказуватися тип транспортного засобу та спосіб розвантаження. Інші умови поставки можуть бути погоджені сторонами в ОСОБА_9 (п. 4.1 договору).
За перевіряємий період була складена видаткова накладна № 727 від 28.12.2016 на виконання вищезазначеного договору щодо 86 т насіння сої (посівний матеріал) на загальну суму 1806000 грн., в т.ч. ПДВ 301000 грн. Дані обставини відображені на стор. 11-14 акту перевірки (а.с.32-35 т.1)
Представником позивача надано ОСОБА_9 №1 від 27.12.2016 (а.с.193 т.5) в якій зазначено, що ТОВ «ПВП «Стандарт» є виробником товару, разом із тим, жодних доказів того, що позивач є виробником товару матеріали справи не містять, відсутні докази можливості ТОВ «ПВП «Стандарт» вирощувати сільськогосподарську продукцію для продажу в такій кількості.
В судовому засіданні представник не надав пояснення яким чином було поставлено товар. Під час перевірки ТОВ «ПВП «Стандарт» не надано доказів транспортування такого товару до покупця, при цьому обовязок постачання був саме на позивачеві.
Слід зазначити, що у видатковій накладній №727 від 28.12.2016 зазначено, що постачання товару відбувається згідно договору №75 від 28.12.2016, при цьому договір №75 від 28.12.2016 ТОВ «ПВП «Стандарт» наданий відсутній. Згідно акту перевірки, на письмову вимогу відповідача, надати договір №75 від 28.12.2016 позивач відмовився.
Стосовно даних щодо задекларованих у ході проведення перевірки сум податкових зобовязань, суд зазначає наступне.
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Енергобізнесальянс», суд зазначає наступне.
Слід зазначити, що умовами договору , зокрема, п. 2.3 передбачено, що товар повинен був поставлений на адресу позивача власним транспортом ТОВ «ПВП «Стандарт». Матеріалами справи не підтверджується факт постачання товару, відсутні будь-які докази, представником позивача не надано пояснень. Під час перевірки податковим органом не було встановлено оприбуткування та використання такого товару у власній господарській діяльності ТОВ «ПВП «Стандарт». На вимогу податкового органу інвентаризацію отриманого від ТОВ «Енергобізнесальянс» товару проведено не було.
Методологічні принципи формування інформації про запаси і розкриття її в звітності регулюються П(С)БО 9 «Запаси», затверджений наказом МФУ від 20.10.99 № 246. Згідно Методичних рекомендацій по обліку запасів затверджених наказом МФУ від 10.01.07 № 2. Первинні документи, що обліковують запаси складаються на бланках типових форм, як : М-1 «Журнал обліку придбаних грузів», М-7 «ОСОБА_4 про прийом матеріалів», М-8 «Лімітно-заборна карта», М-12 «Картонка складського обліку матеріалів», М-14 «Відомість обліку матеріалів на складі», інше. Згідно акту перевірки, жоден з наведених первинних документів до перевірки не надано. В бухгалтерському обліку, згідно наданих до перевірки оборотно-сальдових відомостей по рахунку 371 «Розрахунки за виданими авансами» (у підприємства рахунок 3711) зроблена у січні 2016 року проводка Дт 371-Кт 311 «Поточні рахунки в національній валюті» на суму 401635,64 грн. На 31.01.17 року по рахунку 371 обліковується дебіторська заборгованість на суму 401635,64 грн. В бухгалтерському обліку, згідно наданих до перевірки оборотно-сальдових відомостей по рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками», рахунку 281 «Товари на складі», 201 «Сировина та матеріали», 205 «Будівельні матеріали» відповідних проводок не зроблено, товар не оприбутковано.
Таким чином в ході перевірки підприємством не надано до перевірки бухгалтерські та первинні документи, які свідчать про використання дошки обрізної та піддонів деревяних, отриманих від ТОВ «Енергобізнесальянс», у господарській діяльності (пп.14.1.36 п. 14.1 ст.14 ПКУ).
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Альт Стандарт», суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «ПВП «Стандарт» було укладено договір комісії №1006/2 від 10.06.2016, відповідно до умов якого позивач повинен був отримати від ТОВ «Альт Стандарт» товар (камери велосипедні гумові) на реалізацію в кількості 105499 шт. на загальну суму 2400000 грн., в т.ч. ПДВ 400000грн. (а.с.246-247т.2)
ТОВ «Альт Стандарт» було виписано видаткову накладну на виконання умов комісії за №119 від 24.06.2016 (а.с.245 т.2). На дану суму ПДВ позивачем сформовано податковий кредит у сумі 400000грн. в червні 2016 р. Дані обставини відображені на стор. 33-34 акту перевірки (а.с.54-55 т.1)
Слід зазначити, згідно ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Відповідно до ст. 1012 ЦК України договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. Комітент може бути зобов'язаний утримуватися від укладення договору комісії з іншими особами. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну. Частиною 1 ст. 1013 ЦК України передбачено, що комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії.
В даному випадку, на товар, який передано на комісію, взагалі не переходить право власності ТОВ «ПВП «Стандарт», оскільки вони передані лише на реалізацію.
Відповідно до умов договору ТОВ «Альт Стандарт» доручило ТОВ «ПВП «Стандарт» здійснювати дії щодо виконання договору, а саме виконати необхідну роботу із вивчення ринку, здійснювати необхідні рекламні заходи, пошук покупців та у разі необхідності проводити передпродажну підготовку продукції, виконувати переддоговірну роботу. ТОВ «ПВП «Стандарт» зобовязувалося діючи за дорученням ТОВ «Альт Стандарт» укласти від власного імені, але за рахунок ТОВ «Альт Стандарт» договір купівлі-продажу товарів (продукції), передбаченої договором.
В даному випадку, позивачем безпідставно віднесено суму товару, який передано на виключно на комісію, до податкового кредиту, оскільки предметом оподаткування в такому випадку маже бути виключно сума комісійної винагороди. Будь-яких додаткових угод до договору комісії позивачем під час перевірки надано не було, матеріали справи не містять.
Під час перевірки позивач зазначав та надав письмові пояснення перевіряючим, що камери велосипедні гумові використані ним для створення шосейної велокоманди, при цьому жодних доказів такого твердження ТОВ «ПВП «Стандарт» надано не було, умовами договору такі дії не були передбачені. Доказів зберігання товару, складського обліку зазначеного товару, списання позивачем надано на перевірку не було.
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Андрос», суд зазначає наступне.
Між сторонами було укладено договір поставки №0112/ж від 01.12.2016 відповідно до якого позивач зобовязувався поставити на адресу ТОВ «Андрос» жир замінник молочного жиру кількістю 1100ящ., про що виписано видатку накладну №686 від 06.12.2016 (а.с.69-71т.3).
Під час перевірки позивачем не надано доказів того, що в бухгалтерському обліку взагалі була належним чином відображена дана операція, відсутні докази фактичного отримання та оприбуткування товару при його купівлі.
Також між сторонами було укладено договір поставки №0112/в від 01.12.2016 відповідно до якого ТОВ «ПВП «Стандарт» передав у власність ТОВ «Андрос» ВРХ вагою 286543 кг (а.с. 72-84т.3)
Пояснити де саме та яким чином зберігалися живі тварини, які повинні були бути у власності позивача на момент продажу, яким чином відбувалася передача товару під постачальника по вазі та кількості представник позивача пояснити не зміг. Посилання на те, що фактично товар не передавався, а зберігався у попереднього продавця судом не може бути визнано обґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин позивачем не надано, відсутні договори зберігання, акти приймання-передачі товару на зберігання відсутні. Відсутні докази того, що в бухгалтерському обліку взагалі була належним чином відображена дана операція.
Відносно взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Супрім-Груп», суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «ПВП «Стандарт» було укладено договір поставки №1006/1 від 10.06.2016, відповідно до умов якого позивач повинен був отримати товар (будівельні матеріали) на суму 5100000 грн. (а.с.40-41т. 4). Товар було отримано згідно видаткової накладної №20 від 22.06.2016 (а.с.38т.4) Дані обставини відображені на стор. 34-35 акту перевірки (а.с.55-56 т.1)
Згідно акту перевірки, ТОВ «ПВП «Стандарт» не було надано доказів використання придбаного товару. Під час перевірки позивач зазначав, що будівельні матеріали, використовувалися на ремонтні роботи у виробничому відділі. При цьому перевіряючими не встановлено руху активів по рахунку 103 «Будинки та споруди», не надано оборотно-сальдових відомостей по рахунку 151 «Капітальне будівництво» та 152 «Придбання (виготовлення) основних засобів». Таким чином докази, які б підтверджували списання будівельних матеріалів на ремонтні роботи матеріали справи не містять, тому використання зазначених будівельних матеріалів у господарській діяльності не підтверджується документально.
Первинні документи, що обліковують запаси складаються на бланках типових форм, як М-1 «Журнал обліку придбаних вантажів», М-7 «ОСОБА_4 про прийом матеріалів», М-8 «Лімітно-забірна картка», М-12 «Карточка складського обліку матеріалів», М-14 «Відомість обліку матеріалів на складі», інше до перевірки не надано, про що вдобрено в акті перевірки.
Під час перевірки позивач надав письмове пояснення, що будівельні матеріали куплені у ТОВ «Супрім - Груп» використовувались на ремонтні роботи у виробничому відділі, але під час перевірки руху активів по рахунку 103 «Будинки та споруди» не встановлено, що відображено в акті перевірки.
Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Також, пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу)
Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Таким чином, податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем податку на додану вартість у ціні товару. При цьому суд зазначає, що при обовязковій необхідності зазначених фактів для виникнення права на податковий кредит вони, однак, є не єдиними, які підлягають доведенню в судовому процесі при розгляді якої є спір про вказане право. Вказані факти підлягають обовязковому доведенню в судовому процесі при розгляді судом спору стосовно правильності формування платником податку податкового кредиту.
Суд вважає за необхідне зазначити, що наслідки порушення податкового законодавства застосовуються незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків на відповідності їх дійсному економічному змісту.
Наслідки в бухгалтерському, відповідно в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталі платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку. Зокрема, якщо наведені у договорах товари (послуги) фактично не поставлялися (не надавалися), то придбання таких товарів (послуг) не відбулося.
З урахуванням системного аналізу чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи підтверджується факт порушення позивачем приписів ст. 712 Цивільного кодексу України, що свідчить про відсутність реального характеру господарських операцій позивача з зазначеним контрагентом, а тому і безпідставне формування на їх підставі податкового кредиту .
За відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів. Наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
При цьому в податкових відносинах не може застосовуватися стаття 204 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Слід зазначити, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
За відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
При розгляді справи відповідачем доведено висновки акту перевірки щодо порушення ТОВ «ПВП «Стандарт» п.п. «а» п.198.1, п. 198.3, п.198.5 «г», п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201, абз.19 п.201.10 ст.201 , п.185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187 п. 188.1 ст.188 пп. «а» п. 198.1, абзацу першого п. 198.3., п. 198.6 ст.198, п.201.1, абзацу девятнадцятого п. 201.10 ст.201 ПК України, матеріалами справи не підтверджується факт реального здійснення фінансово - господарських операцій ТОВ «ПВП «Стандарт» щодо придбання товарів з подальшою їх реалізацією в адресу контрагентів.
При розгляді справи, позивачем не доведено фактичного здійснення господарських операцій з придбання та реалізації товару саме від ТОВ «Енергобізнесальянс», ТОВ «ТД Санбері», ТОВ «Альт Стандарт», ТОВ «Супрім-Груп», СВК «Фаворит», ТОВ «Топкрафт», СГК «Колос», ФГ «Кландайк», ТОВ «Антрейд», а також ТОВ «Агро-Альянс-Пром», ФГ «Агросад-2012», ТОВ «ВПТК-Ютал», ПП «ТД «Аверс-Трейд», ТОВ «Девелопінвестпром», ТОВ «Андрос», ТОВ СГП «Зеленецьке», ТОВ «ТД Санбері», СГК «Колос», ТОВ «АПК Сємка», ТОВ «Сонкей», СВК «Владичень», ТОВ «Шанс», ТОВ «Еліта».
В судовому засіданні представником позивача не обґрунтовано, не надано жодних доказів того, яким чином отримувався та постачався придбаний чи реалізований товар, не надано доказів належного приймання, зберігання товару. Такі документи, як свідчить акт перевірки, не надавалися і були відсутні під час перевірки.
Суд погоджується із твердженням позивача, що товарно-транспортна накладна не є первинними документами, що впливають на формування податкового кредиту чи самостійно доводять факт або реальність господарської операції.
При цьому, суд зауважує, що відсутність товарно-транспортних накладних чи довіреностей, без наявності інших доказів, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій та використання таких операцій у власній господарській діяльності, свідчить про допущення порушення субєктом господарювання вимог податкового законодавства.
Згідно із умовами договорів, зокрема, укладеного із ТОВ «Енергобізнесальянс», ФГ «Кландайк» поставка товару повинна здійснена позивачем власними засобами. Тобто, позивач є особою, що повинна була транспортувати відповідний товар. Матеріалами справи не підтверджується, що ТОВ «ПВП «Стандарт» укладав договори на транспортування товару, такі докази відсутні.
Відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568 (далі - Правила № 363), товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу.
Основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля (пункт 11.1 Правил № 363). Як встановлено пунктом 11.7 цих Правил, перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається перевізнику. За змістом цієї норми товарно-транспортні накладні повинні у всякому разі бути в наявності як у покупця так і у продавця, безвідносно до умов договору поставки про зобов'язану сторону щодо доставки товару. При цьому, однак, такі товарно-транспортні накладні повинні містити всю інформацію, яка б давала можливість здійснити облік транспорту, який здійснював перевезення, водія, який керував транспортом, товару, який перевозився, його якісних та кількісних характеристик (маса, кількість, найменування тощо).
Як свідчать додані до матеріалів справи копії видаткових накладних, виписаних від імені постачальників та покупців кількість товару, вказаного як предмет поставки, вимірюються десятками та декілька сотнями тоннами, що об'єктивно вимагає залучення значної кількості вантажного транспорту, враховуючи терміни та обєми постачання товару, а отже відсутність у позивача накладних на транспортування товару, доказів оприбуткування, зберігання товару є додатковим свідченням відсутності реального характеру поставки.
На час перевірки директор ТОВ «ПВП «Стандарт» надав акт №4 від 20.02.2017 про знищення зіпсованих документів, що не підлягають зберіганню, причина зіпсування залито олією, спосіб знищення термічний (а.с.146 т. 2).
Згідно даного акту неможливо визначити дату походження знищених документів, їх кількість. Встановити період складання товарно-транспортних документів від зазначених в даному акті підприємств неможливо, зазначено лише перелік підприємств, який співпадає із назвами підприємств, по взаємовідносинам із якими була проведена перевірка, а тому вважати даний документ доказом фактичного постачання товару на адресу ТОВ «ПВП «Стандарт» є безпідставним, доказів того, що ТТН, які були зіпсовані, стосуються перевіряємого періоду представником позивача не надано, акт такої інформації не містить.
Слід зазначити, що в акті фіксується факт знищення товарно-транспортних накладних по підприємствам, які взагалі, як зазначав представник позивача, не здійснювали доставку товару на ТОВ «ПВП «Стандарт», що суперечить поясненням представника позивача в судовому засіданні.
В судовому засіданні представник спочатку позивача зазначав, що товар дійсно було поставлено на адресу ТОВ «ПВП «Стандарт», виписані відповідні товарно-транспортні документи, які були зіпсовані. Пояснити яким чином значна кількість товару зберігалась у ТОВ «ПВП «Стандарт», який не має приміщень для його зберігання представник позивача пояснити не зміг. Також представник позивача не зміг пояснити, яким чином відбувалася передача по кількості та якості товару, який має відповідати відповідним критеріям по якості, зокрема продукти харчування, пшениця, кукурудза, продукти харчування. Пояснити яким чином ТОВ «ПВП «Стандарт» отримав ВРХ, як зазначив представник позивача, живою вагою від постачальника, і яким чином була здійснена реалізація ВРХ, директор ТОВ «ПВП «Стандарт» не зміг.
В судовому засіданні пояснення представника позивача щодо місця постачання декілька разів змінювалися. Так, позивач зазначав, що товар було поставлено на підприємство від постачальників, в подальшому зазначав, що товар було відразу відвантажено на адресу покупців, а потім зазначав, що товар частково було поставлено на підприємство, а частково було відразу поставлено покупцям від постачальників. Такі твердження не підтверджуються матеріалами справи та не могли бути встановлені перевіряючими, оскільки в бухгалтерському обліку такі операції не відображені, не було проведено інвентаризацію.
При цьому не зміг надати відповідні докази та пояснити на підставі яких документів товар зберігався у постачальників, яким чином було передано на зберігання товар, умовами укладених договорів між позивачем та його контрагентами, не передбачено зберігання товару ТОВ «ПВП «Стандарт» у будь-яких осіб. Посилання представника позивача на те, що товар в день придбання було продано іншій особі, а тому не потрібно було укладати договори зберігання, не може бути визнано судом обґрунтованим, оскільки між датою видаткових накладних щодо придбання та продажу був значний проміжок часу.
В судовому засіданні представник позивача зазначив, що відвантаження товару та його подальша реалізація відбувалася без його участі в телефонному режимі, іноді був присутній працівник ТОВ «ПВП «Стандарт». Разом із тим, на видаткових накладних міститься підпис особисто директора товариства, який своїм підписом засвідчував кількість товару, що в них зазначена. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач уповноважував як отримання та продаж продукції по кількості та якості будь-яким іншим особам.
Представник позивача зазначав, що товар він не бачив, до продавців товару не виїжджав, про наявність товару йому телефонували продавці та покупці товару, навіть при укладанні договорів не бачив керівників, оскільки підписував направлені контрагентами через поштові відділення договори.
Слід зазначити, що в судовому засіданні представник позивача зазначив, що ВРХ також зберігалася у продавця товару, але пояснити, яким чином на момент складання видаткової накладної, яка містить фіксовану вагу ВРХ, було передано на зберігання продавцю товару не зміг. Матеріалами справи не підтверджується, що яким чином та за які кошти ВРХ зберігалася у інших осіб, відсутні докази щодо оплати утримання ВРХ, жодних документів, які б свідчили про фактичний рух товару від покупців чи продавців товару матеріали справи не містять, не надані і під час перевірки.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення.
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
За змістом частин першої та другої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.
В звязку із цим, посилання позивача на те, що висновки перевіряючих є безпідставними в звязку із тим, що відсутні судові рішення, якими встановлено їх недійсність, судом визнається необґрунтованим, оскільки відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.
У відповідності до п.п. 20.1.6, п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, повязану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; а також вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.
Матеріалами справи підтверджується, що податковим органом направлялися відповідні письмові запити щодо надання ТОВ «ПВП «Стандарт» документів та проведення інвентаризації, дані запити отримані директором підприємства.
Під час перевірки первинні документи, що обліковують запаси та складаються на бланках типових форм, до перевірки позивачем не наддавались. Також позивачем не були надані на перевірку у повному обсязі регістри бухгалтерського обліку: оборотно-сальдові відомості по рахункам 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями»; рахунку 371 «Розрахунки за виданими авансами»; рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками; рахунку 681 «Розрахунки за авансами одержаними»; рахунку 20 «Запаси»; рахунку 281 «Товари на складі», не надані до перевірки з сальдо на початок періоду, оборотами по дебету та кредиту рахунка та сальдо на кінець перевіряємого періоду, журнали-ордери (відомості) по вищевказаним рахункам та оборотно-сальдовим відомостям були надані без кореспонденції з відповідними рахунками і встановити який соняшник, з якого рахунку потрапив на 281 рахунок «Товари на складі», а який на 20 рахунок «Запаси» не було можливості, оборотно-сальдова відомість по рахунку 23 «Виробництво» за перевірений період до перевірки взагалі не була надана.
Також документів, що стосувалися проведення інвентаризації товару по перевіряючим контрагентам, ТОВ «ПВП «Стандарт» надано не було. Судом визнається безпідставним посилання представника позивача на правомірність відмови у проведенні інвентаризації залишків товару, оскільки такий запит ТОВ «ПВП «Стандарт» повинно було виконати в короткий термін. Слід зазначити, що вимога про проведення інвентаризації перевіряючим була надана під час перевірки, жодних доказів початку її проведення та отримання такої інформації податковим органом, ТОВ «ПВП «Стандарт» не надав.
Так, згідно додатку 1 до акту перевірки (а.с.94т.2) податковим органом перелічено зміст листів, із переліком документів, який необхідно було надати позивачу під час перевірки, в т.ч. і дані бухгалтерського обліку, зберігання товару, інвентаризації, оборотно-сальдові відомості, журнали-ордери, облік по рахунку 024 «товари прийнятті на комісію, тощо, але відповіді ТОВ «ПВП «Стандарт» не надав. Даний додаток підписано директором ТОВ «ПВП «Стандарт» без зауважень.
Стосовно посилання представника позивача на не взяття до уваги перевіряючими судових рішень по справам, предметом розгляду яких було зобовязання податкового органу зареєструвати податкові накладні, суд зазначає наступне.
В судовому засіданні представник позивача зазначав, що такі судові рішення є доказом реальності здійснення господарських операцій, фактичного постачання товару. Судом визнаються такі твердження безпідставними та необґрунтованими, враховуючи те, що предметом розгляду та дослідження судом було виключно дотримання податковим органом процедури реєстрації податкових накладних, а не їх товарність та реальність, про що і зазначено в наданих представником позивача судових рішень. Своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, може бути встановлена податковим органом виключно під час проведення відповідних документальних перевірок, що передбачено ст.. 75 ПК України, під час проведення яких перевіряючими перевіряються всі документи підприємства, які стосуються нарахованих сум податку, в даному випадку, податку на додану вартість.
Стосовно посилання представника позивача на наданий для огляду суду відеозапис камер спостереження діяльності підприємства, як доказ реальності поставленого товару, фактичного постачання та відвантаження придбаного товару від його контрагентів, суд зазначає наступне. Судом досліджено відеозапис, наданий представником позивача, та встановлено, що згідно даного запису встановити який саме товар, встановити кількість товару, від яких саме підприємств його було отримано встановити не можливо. Даний запис відображає загальну діяльність підприємства, який не може визнатися доказом фактичного постачання товарів від спірних контрагентів ТОВ «ПВП «Стандарт» по взаємовідносинам із якими винесені спірні податкові повідомлення-рішення, в звязку із відсутністю такої інформації на даному відеозаписі, а також тим, що позивач здійснював господарську діяльність не тільки із спірними контрагентами, а і іншими підприємствами.
Посилання представника позивача на те, що податковим органом не було проведено зустрічних перевірок його контрагентів, а тому в звязку із чим висновки про безпідставність донарахування сум податку є неправомірними, судом визнається безпідставним, враховуючи те, що в даному випадку відповідачем проводилася перевірка своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків позивачем, і документи, які повинні підтвердити відображення сум податку повинні бути саме у ТОВ «ПВП «Стандарт», а тому відсутність проведеної зустрічної звірки не може бути безпідставним твердженням про правомірність нарахування платником податків відповідних сум, відображених ним самостійно у податкових деклараціях. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, і в жодному разі не повинен нести відповідальність щодо господарської діяльності його контрагентів. Як свідчать матеріали справи саме позивачем не надано податковому органу документи, наявність яких повинна була бути саме у позивача, дані бухгалтерського обліку не відповідають даним податкового обліку, позивачем не надано даних бухгалтерського обліку, інвентаризацію залишків не проведено на вимогу відповідача безпідставно, в зв'язку із чим дані задекларованих сум не були підтверджені під час проведення перевірки.
В судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що зустрічні звірки не проводилися ГУ ДФС в Сумській області, під час перевірки відповідачем була врахована податкова інформація, яка зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зокрема щодо контрагентів ТОВ «ПВП «Стандарт», що є предметом спірних податкових повідомлень-рішень, а тому інформація щодо відображення податкової звітності податкових декларацій спірними підприємствами була використана податковим органом.
Стосовно посилання представника позивача на те, що у податкового органу було відсутнє право досліджувати документи, що стосуються правовідносин із ТОВ «ТД Санбері» та ТОВ «Андрос», виходячи із наступного.
Згiдно з правовою позицiєю Верховного Суду України, висловленiй в постановi вiд 24.12.2010 року у справi за позовом товариства з обмеженою вiдповiдальнiстю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової iнспекцiї у Калiнiнському районi м. Донецька, третя особа - Державна податкова адмiнiстрацiя в Донецькiй областi, про скасування рiшення про застосування штрафних (фiнансових) санкцiй, платник податкiв, який вважає порушеним порядок та пiдстави призначення податкової перевiрки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осiб контролюючого органу до такої перевiрки. Якщо ж допуск до проведення перевiрки вiдбувся, в подальшому предметом розгляду в судi має бути лише суть виявлених порушень податкового та iншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами. Тобто, згiдно з правовою позицiєю Верховного Суду України, саме на етапi допуску до перевiрки платник податкiв може поставити питання про необґрунтованiсть її призначення та проведення, реалiзувавши своє право на захист вiд безпiдставного та необґрунтованого здiйснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевiрки нiвелює правовi наслiдки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначеннi податкової перевiрки. Вiдтак, з огляду на наведене, позови платникiв податкiв, спрямованi на оскарження рiшень (у тому числi наказiв про призначення перевiрки), дiй або бездiяльностi контролюючих органiв щодо призначення та/або проведення перевiрок можуть бути задоволенi лише в тому разi, якщо до моменту винесення судового рiшення не вiдбулося допуску посадових осiб контролюючого органу до спiрної перевiрки.
В даному випадку, наказ на перевірку був отриманий позивачем, документи, що стосувалися взаємовідносин ТОВ «ПВП «Стандарт» та ТОВ «Андрос», ТОВ «ТД Санбері» були самостійно надані перевіряючим, відображені в акті перевірки.
Слід також зазначити, що відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Після проведення перевірки та складення акту перевірки, позивач не використав своє право , передбачене п. 44.7 ПК України, на надання заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.
В даному випадку, позивачем не було надано жодних письмових зауважень до акту перевірки, не надано документів, які були надані позивачем, але не враховані перевіряючими, а тому в силу приписів ст.. 44 ПК України вважаються такими, що були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Стосовно посилання позивача на те, що податковий орган не має право збільшувати чи зменшувати суму грошових зобовязань, суд зазначає, що ст.. 54 ПК України передбачено право податкового органу визначати суму податкових та грошових зобов'язань.
Так, відповідно до п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Разом із тим, суд не погоджується із тим, що ТОВ «ПВП «Стандарт» зобов'язаний був нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування по взаємовідносинам із СВК «Фаворит» та СГК «Колос».
Так, позивачем було укладено із СВК «Фаворит» договір поставки №46 від 01.07.2016 (а.с.42-43 т. 4) ТОВ «ПВП «Стандарт» було здійснено частково передоплату по даному договору загальну суму 46972000 грн., в т.ч. у липні 2016р. на суму 16440000 грн., у серпні 2016 на суму 18890000грн., у вересні 2016 на суму 11642000 грн. Згідно акту перевірки по даті попередньої оплати по договору №46 від 01.07.2016 СВК «Фаворит» було виписано податкові накладні на загальну суму 40385000 грн., в т.ч. ПДВ на суму 6730833,26 грн. (липень 2016 на суму 2739999,97грн., серпень 2016 на суму 3148333,31 грн., вересень 2016 на суму 842499,98 грн.). Дані обставини відображені на стор. 35-39 акту перевірки (а.с.56-60 т.1)
Позивачем також було укладено із СГК «Колос» укладено договір поставки №53 від 28.09.2016 щодо продажу позивачу ВРХ, загальною кількістю 1000000 гк, вартістю 60000000 грн. Як зазначено в п.2.4 договору ціна виконання становить 60 грн. за 1 кг. Термін виконання даного договору сторонами визначено 31.12.2018 (п.2.5 договору) (а.с.207-208 т.3). На виконання умов даного договору позивачем було здійснено попередню оплату в сумі 21290600 грн. відповідності до п. 2.6 договору. Дані обставини відображені на стор. 40-42 акту перевірки (а.с.61-62 т.1)
Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. В даному випадку, позивачем було укладено договір, обовязок виконання якого на час проведення перевірки не сплив. В рахунок виконання договору ТОВ «ПВП «Стандарт» було здійснено частково передоплату, а постачальниками товару, зокрема, СВК «Фаворит» та СГК «Колос» було виписано податкові накладні. У відповідності до п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Згідно акту перевірки, пояснень представників відповідача, податковим органом встановлено, що ТОВ «ПВП «Стандарт» по даним контрагентам було порушено вимоги п. 198.5 «г» ст. 198 ПК України по зазначеним контрагентам по податковим накладним, виписаних по першій події - попередній оплаті по договору. Так, відповідно до даної норми, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Суд не погоджується із таким твердженням, виходячи із того, що даною нормою передбачено обовязок нарахування податкових зобовязань на суму товарів/ послуг, тобто на товар, який є у власності підприємства, і який не використовувався в господарській діяльності. В даному випадку, у ТОВ «ПВП «Стандарт» товар у власність на суму предоплати не перейшов, товар не було поставлено, а ст. 189 ПК України, на яку посилається податковий орган, не передбачає обовязку нараховувати податкові зобовязання на суму предоплати по договору, строк виконання якого не минув. Дані обставини безпідставно не були враховані відповідачем. Посилання на діяльність контрагентів позивача та фактичну неможливість виконати умови договору взагалі не стосуються підстав збільшення позивачу суми податкових зобовязань. Посилання відповідача на те, що контрагент не міг фактично виконати умови договору щодо постачання ВРХ позивачу, є нераільним, слід зазначити, що такі твердження на час винесення спірних податкових повідомлень-рішень є припущеннями податкового органу, відсутнє судове рішення, яким визнано недійсність укладених договорів, відсутнє рішення суду, яке встановило фіктивність створення СВК «Фаворит» чи СГК «Колос».
В даному випадку, безпідставним є посилання представників відповідача на право платника в подальшому відкоригувати суму податкових зобовязань на підставі абз. 2 п. 198.5 «г» ст. 198 ПК України, яка передбачає, що у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобовязань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. Дана норма також передбачає коригування наявності у платника податків отриманого у власності товару/послуги, необоротні активи, які були фактично отримані підприємством на час самостійного нарахування податкових зобовязань. При цьому дана норма не передбачає жодних коригування в разі збільшення такої суми податковим органом шляхом винесення податкового повідомлення-рішення.
Так, як зазначав в судовому засіданні представник відповідача, податковим органом було враховано висновки попередньої перевірки ТОВ «ПВП «Стандарт», які відображені в акті від 22.11.2016 №223/14-05/38867768/54 (а.с.55-83 т. 8). Даною перевіркою встановлено завищення відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту на загальну суму 191936 грн. по взаємовідносинам із ТОВ «АПК «Сємка». Суд зазначає, що акт перевірки від 22.11.2016 №223/14-05/38867768/54 було складено в межах кримінальної справи і не стосуються перевіряючого періоду. Слід зазначити, що податковим органом за результатами перевірки не було прийнято жодного податкового повідомлення-рішення, а тому зазначати про те, що висновки даного акту повинні бути враховані, визнаються необґрунтованим, т.я. наслідки для платника податків, а також податкового органу, тягнуть саме податкові повідомлення-рішення, якими збільшуються чи зменшуються грошові зобовязання, а без винесення податкового повідомлення-рішення, зазначати про встановлений факт заниження або завищення суми податкових зобовязань по актах перевірок є безпідставним. Посилання представника відповідача про те, що на час складання акту перевірки від 22.11.2016 №223/14-05/38867768/54 діюча редакція Податкового кодексу України забороняла приймати податкові повідомлення-рішення до набрання законної сили судовим рішенням, судом визнається необґрунтованим та безпідставним. Пункт 58.4 статті 58, на який посилався в судовому засіданні представник відповідача, був виключений на підставі Закону України № 655- VIII від 17.07.2015р., який набрав чинності 01.09.2015, про що не міг не знати податковий орган, складаючи акт перевірки №223/14-05/38867768/54 22.11.2016.
З огляду на часткове задоволення адміністративного позову та згідно із ст. 140 КАС України пропорційно задоволеним вимогам позивачу підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сума судового збору в загальному розмірі 175606,85 грн., що складається із суми 3200 грн. сплаченої по квитанції №0.0.850730148.1 від 18.09.2017 (а.с.34т.7) та суми 172406,85 грн. перерахованої згідно платіжного доручення №1480 від 06.09.2017 (а.с.3 т.7), оригінали яких містяться в матеріалах справи.
Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні інших вимог відмовити.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробниче підприємство «Стандарт» (м.суми, вул..Пролетарська, 69,і.к. 38867768 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (м.Суми, вул..Іллінська, 13,і.к. ) суму судового збору в розмірі 175606,85 грн
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.12.2017.

Головуючий суддя С.М. Гелета

Суддя В.О. Павлічек

Суддя О.В. Сопяненко