Справа № 806/2460/17
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м.Житомир справа № 806/2460/17

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Кривенко Л.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ Держгеокадастру у Радомишльському районі Житомирської області про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ Держгеокадастру у Радомишльському районі Житомирської області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив:

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області розглянути заяву - клопотання ОСОБА_1 щодо виділення та передачу йому власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Потіївської об'єднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області та видати наказ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність такої земельної ділянки;

- рішення - відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 22.06.2017 №Ш-6270/0-6239/6-17, яким відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви - клопотання від 26.04.2017 №6270, визнати протиправним та скасувати;

- заяву - клопотання ОСОБА_1 від 26.04.2017 №6270 визнати обґрунтованою та на її підставі зобовязати Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області видати наказ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (2га) на території Потіївської обєднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області.

В обґрунтування позову зазначив, що звертався з заявами про передачу у власність та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Потіївської обєднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області. До заяв було додано копія паспорта, індетифікаційний номер, копія графічних матеріалів з визначенням місцезнаходження земельної ділянки. Однак, позивачу відмовлено у наданні у власність та розроблення проекту на розроблення проекту землеустрою зазначеної земельної ділянки. Позивач не погоджуючись з відмовою відповідача звернувся до суду за оскарженням відмови у наданні у власність земельної ділянки.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечував. У судовому засіданні пояснив, що позивачу на заяву було надано відповідь відповідно до вимог чинного законодавства. Зокрема, КМУ було прийнято ОСОБА_3 від 07.06.2017 №413 "Про деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними". ОСОБА_3 визначено порядок передачі земельних ділянок у власність. Зважаючи на те, що бажана земельна з невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ОСОБА_3 КМУ №413). Крім того вказав, що з наданих графічних матеріалів неможливо ідентифікувати бажану земельну ділянку на місцевості. Тому, вважає позов безпідставним та просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 08.05.2015 по 16.10.2017, з 01.11.2015 по 20.12.2017 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції. (а.с.10). У своїй позовній заяві позивач зазначив, що з вернувся до відповідача з заявою про відведення земельної ділянки, як учасник АТО та земельна ділянка вибиралась із списку земель відведених для учасників АТО.

У листопаді, грудні 2016 року та червні 2017 року позивач звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, яка розташована на території Потієвської обєднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області.

За результатами розгляду заяви, Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області на адресу позивача надіслано листи від 03.11.2016 №Ш-9816/0-3902/6-16, від 07.12.2016 №Ш-10929/0-4515/6-16, від 22.06.2017 №Ш-6270/0-6239/6-17, у якому вказано, що довідкою №22-619-99.8-2965/0/2-16 від 01.11.2016 відділом Держгеокадастру у Радомишльському районі Житомирської області визначено категорію земель, за рахунок яких надається земельна ділянка та форму власності - землі водного фонду, державної власності та зазначено, що зазначенні земельні ділянки відносяться до відкритих заболочених місць (а.с. 13, 14, 17).

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою протиправними, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Приписами частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 статті 117 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

За приписами частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що з метою реалізації права громадян на отримання (придбання) у власність земельної ділянки останній звертається з відповідною заявою чи клопотанням до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. За результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач приймає одне з таких рішень: або надає дозвіл на розроблення відповідної документації із землеустрою, або інформує про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача із заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, яка розташована на території Потієвської обєднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області

До заяви було додано: копію паспорта; копію ідентифікаційного коду; викопіювання. Однак, з матеріалів справи вбачається, що з викопіювань наданих позивачем не можливо індентифікавути земельну ділянку на яку претендує позивач (а.с. 25, 50-52).

Так, ОСОБА_3 Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 р. № 413, на яку посилається відповідач, було затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, в якій передбачено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні: формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області; щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок; надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції; враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян. Для реалізації Стратегії передбачено розроблення проектів нормативно-правових актів.

Разом з тим, будь-яких змін до порядку одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого Земельним кодексом України, у зв'язку із затвердженням вказаної Стратегії, не внесено. Цей нормативний акт не регулює питання виділення землі, оскільки таке регулювання чітко передбачено Земельним кодексом України.

Затверджена ОСОБА_3 №413 "Стратегія удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" - це алгоритм дій уряду в майбутньому у цій сфері, а тому вона не містить правових норм для врегулювання цих відносин. Більш того, в ній прямо зазначено, що "для реалізації Стратегії необхідно розробити проекти нормативно-правових актів".

Водночас, за приписами частини 7 статті 118 Кодексу підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відтак суд наголошує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, суд нагадує, що відповідно до частини 6 статті 118 ЗКУ заявником до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Тобто, для встановлення відповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, заявником до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою мають бути додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Метою надання цих матеріалів є необхідність її ідентифікації відповідачем для перевірки відповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Від перевірки вказаних підстав залежить рішення відповідача про надання чи відмову в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Між тим, як пояснив представник відповідача, з чим погоджується суд, з наданих до заяв позивачем викопіювань, які були оглянуті судом та їх копії долучені до матеріалів справи, неможливо ідентифікувати бажану земельну ділянку на місцевості та встановити конкретне місце її розташування, що виключає можливість надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.50-52).

Правова позиція суду узгоджується із правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної в постанові від 21.01.2016 у справі №К/800/49482/15.

Таким чином, суд зазначає, що додані позивачем до клопотання викопіювання не можна розцінювати як графічні матеріали в розумінні частини 6 статті 118 ЗК України, з огляду на що у відповідача були відсутні підстави для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, тому його дії були правомірними.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та зобов'язання повторно розглянути заяву та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту є безпідставними.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову повному обсязі.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович

Повне судове рішення складене 29 грудня 2017 року