Справа № 554/9838/17
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 27.12.2017 Справа № 554/9838/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Микитенка В.М., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

08.12.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області) у якому просив:

- визнати неправомірним рішення відповідача від 23 серпня 2017 року №66 про відмову йому, судді у відставці, в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання;

- зобовязати відповідача здійснити позивачу, судді у відставці, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 18 серпня 2017 року у розмірі 80 відсотків від суддівської винагороди працюючого судді, без обмеження максимального розміру довічного утримання з включенням до неї матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідно довідки апеляційного суду Полтавської області №06-29/340/30/17 від 17.08.2017 року;

- стягнути на його користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання, перебуваючи на обліку відповідача. Перерахунок його грошового утримання був проведений, однак до нього не була включена сума матеріальної допомоги на оздоровлення, у звязку з чим було порушено його права.

Відповідач надав заперечення проти позову, згідно яких просив відмовити у його задоволенні за безпідставністю.

Суд, дослідивши в порядку спрощеного провадження матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з травня 2011 року є суддею у відставці, перебуває на обліку в Полтавському обєднаному управлінні пенсійного фонду України Полтавської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання.

За його зверненням Апеляційним судом Полтавської області було видано довідку від 17.08.2017 року за №06-29/340/30/17 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 17600,00 грн., з розрахунку щомісячно 1/12 посадового окладу, яку він надав відповідачеві для перерахунку.

18.08.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про перерахунок його щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.

Рішенням Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №66 від 23.08.2017 року в проведенні перерахунку його грошового утримання відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 8 частини 5 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п.2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 Конституції України положення ч.3 ст. 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з ч.8 ст. 14 Закону України "Про судоустрій України" (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

В п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України "Про статус суддів". Згідно з ч.1 ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Крім того, статтею 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453- УІ (IX розділ) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ (IX розділ), на норми якого посилається відповідач, тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

До того ж, відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за N 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Частиною 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-УІ, з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч.3 ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-УІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З положень Інструкції № 5 "Зі статистики заробітної плати" вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Відповідно наявної в матеріалах справи довідки Апеляційного суду Полтавської області № 06-29/410/64/17 від 20.10.2017 року вбачається, що виплата матеріальної допомоги на оздоровлення включена в оподатковуваний дохід судді з якого були сплачені страхові внески, зокрема і на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, входить до фонду оплати його праці, тобто є складовою винагороди судді.

Крім того, згідно зі ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Наведений правовий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 березня 2015 року у справі №21-70а15, яка в силу вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, яка виплачувалася позивачу і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відносяться до складу суддівської винагороди, з якого обчислюється пенсія, а тому у відповідача відсутні правові підстави для відмови позивачеві у перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.

У Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54).

Таким чином, посилання відповідача на те, що при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання слід керуватись положеннями ст. 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», згідно з якими матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, а тому підстави для врахування її при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання відсутні, є помилковими.

Керуючись ст. ст. 6-14, 77, 242-248, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 23 серпня 2017 року №66 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Зобовязати Полтавське обєднане управління пенсійного фонду України Полтавської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 18 серпня 2017 року в розмірі 80 відсотків від суддівської винагороди працюючого судді без обмеження максимального розміру довічного утримання з включенням до неї матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідно до довідки Апеляційного суду Полтавської області №06-29/340/30/17 від 17.08.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського обєднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 617 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтава протягом 30 днів.

Суддя В.М.Микитенко