Справа № 809/1062/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11094/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача Яковишина В.Ю.,

представника відповідача Урядка Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ,,Корпорація ,,Агросоюз" на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року (прийняту об 11:06 год. у м. Івано-Франківську головуючим суддею Матуляком Я.П., повний текст складений 09 жовтня 2017 року) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,,Корпорація ,,Агросоюз" до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

31 липня 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) ,,Корпорація ,,Агросоюз" звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 14 липня 2017 року за № та № .

Постановою від 04 жовтня 2017 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ТзОВ ,,Корпорація ,,Агросоюз" подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, на думку позивача, суд не звернув належної уваги на ті обставини, що згідно приписів пункту 7 Порядку складання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень, затвердженого наказом Мінфіну від 28.12.2015 року № 1204, контролюючий орган зобов'язаний скласти податкове повідомлення-рішення протягом 3 робочих днів з дня, що настає за днем отримання таким контролюючим органом рішення за результатами адміністративного оскарження. На порушення приписів вказаного Порядку відповідач прийняв оскаржені податкові повідомлення-рішення більш ніж через півтора місяця після прийняття рішення ДФС України.

Крім того, приймаючи постанову, суд першої інстанції повністю погодився з доводами податкового органу, які базуються виключно на домислах та припущеннях, без посилання на жодну норму законодавства.

При цьому суд залишив поза увагою доводи позивача щодо реального характеру господарських операцій товариства з його контрагентом ТзОВ ,,Будпром-Інвест", що підтверджується наданими документами первинного бухгалтерського та податкового обліку.

За таких обставин, позивач вважає протиправними оскаржені податкові повідомлення-рішення, а тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що за наслідками проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ ,,Корпорація ,,Агросоюз" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з придбання послуг у серпні 2016 року від ТзОВ ,,Будпром-Інвест" та в жовтні 2016 року від ТзОВ ,,Трейд-Векс", оформленої актом від 21.02.2017 за №80/09-19-14-02/31761141 (т.1 а.с. 18-44), ГУ ДФС в Івано-Франківській області 13 березня 2017 року прийняло податкові повідомлення-рішення: - за № , яким зменшена сума від'ємного значення ПДВ в розмірі 456839,00 грн.;

за № , яким позивачу визначена сума грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 954 741,00 грн., в тому числі 636494,00 грн. за основним платежем та 318247,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с. 53-55).

Дані податкові повідомлення-рішення позивач оскаржив в адміністративному порядку.

Рішенням від 24.05.2017 за №11051/6/99-99-11-01-01-25 Державна фіскальна служба України скасувала податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 13 березня 2017 року № та № в частині завищення ТзОВ ,,Корпорація ,,Агро-Союз" податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинах із ТзОВ ,,Трейд-Векс" та у відповідній частині штрафні санкції, а в іншій частині зазначені податкові повідомлення - рішення залишила без змін (т.1 а.с.71-81).

На виконання рішення ДФС від 24 травня 2017 року за №11051/6/99-99-11-01-01-25 ГУ ДФС в Івано-Франківській області 14 липня 2017 року прийняла податкові повідомлення-рішення: - за №, яким збільшила ТзОВ ,,Корпорація ,,Агро-Союз" суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 580317,00 грн., в тому числі 386878,00 грн. основного платежу та 193439,00 грн. за штрафними (фінансовими санкціями);

- за №, яким зменшила позивачу від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду на суму 396455,00 грн. ( т.1. а.с. 57, 59).

Висновки податкового органу базуються на тому, що ТзОВ ,,Корпорація ,,Агро-Союз" допустило порушення вимог підпункту ,,а" пункту 198.1, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, статтей 201, 209 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 386878,00 грн., а також завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду на суму 396455,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості висновків відповідача про відсутність у позивача законних підстав для формування показників податкової звітності, на підставі даних, не підтверджених первинними документами, складеними за результатами реальних фінансово-господарських операцій.

За наведених підстав суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржені податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими та підтверджуються встановленими судом обставинами у справі, а позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є помилковими.

Так, відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що 25 липня 2016 року ТзОВ ,,Будпром-Інвест" (виконавець) та ТзОВ ,,Корпорація ,,Агросоюз" (замовник) уклали договір за № 30, згідно умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по наданню послуг з укріплення водопровідного стоку складу № 10, очищення водопровідно-каналізаційних колодязів, очищення від мулу резервуарів для води, очищення водопровідної системи ангару, прочищення радіаторів системи опалення в приміщеннях та ангарах, укріплення водопровідних стоків території, технічне обслуговування та очищення поливо-зрошувальної системи, технічне обслуговування насосної станції за адресою : Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейний, вул. Нижнєдніпровська, 1. Загальна вартість послуг складає 4, 7 млн. грн., в тому числі ПДВ - 783 333,33 грн..

На підтвердження факту реального виконання умов договору позивач надав акт виконаних робіт за № 233 від 18.08.2016 року, платіжні доручення за період з 18 серпня 2016 року по 14 березня 2017 року, балансову довідку про об'єкти нерухомості, що знаходяться на балансі ТзОВ ,,Корпорація ,,Агросоюз" станом на 25.07.2016 року.

Вказані операції з придбання послуг в бухгалтерському обліку відображені проведеннями: Дт рах. 84,64, Кт рах. 631 ,,Розрахунки з вітчизняними постачальниками".

Суми ПДВ по вказаних господарських операціях в розмірі 783 333,33 грн. ТзОВ ,,Корпорація ,,Агросоюз" віднесло до податкового кредиту відповідних податкових періодів.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу (ПК) України визначено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Статтею 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності (пункт 198.1).

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6).

Відповідно п. 201.10 ст.201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право на нарахування податкового кредиту обумовлюється наявністю факту придбання платником податку товарів, робіт, послуг, основних фондів, нематеріальних активів, в ціні яких платником податку-покупцем сплачений (нарахований) податок на додану вартість, та їх використання у власній господарській діяльності.

Статтею 1 Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, акти виконаних робіт, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Колегія суддів апеляційного суду, дослідивши надані сторонами докази встановила, що господарські операції підприємства позивача з його контрагентом ТзОВ ,,Будпром-Інвест" мали реальний характер, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами, первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, проведеннями в бухгалтерському обліку, що свідчить про реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідність вказаних документів вимогам Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а податкових накладних - вимогам п. 201.1 ст. 201 ПК України податковим органом не спростовується.

На час здійснення господарських операцій позивач та його контрагент були зареєстровані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, мали свідоцтва платників ПДВ.

Апеляційний суд відхиляє як безпідставні доводи податкового органу щодо безтоварності господарських операцій товариства позивача з ТзОВ ,,Будпром-Інвест", які, на думку податкового органу, не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про необхідність відповідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів. Вказані обставини, на переконання відповідача, свідчать про безтоварність вказаних операцій, у зв'язку з неможливістю фактичного здійснення контрагентом позивача цих операцій з урахуванням часу, оперативності їх проведення.

Аналогічними доводами податковий орган мотивував безтоварність господарських операцій товариства позивача з ТзОВ ,,Трей-Векс", сума ПДВ по яких складала 310000,00 грн.

Однак Державна фіскальна служба України, розглядаючи скаргу ТзОВ ,,Корпорація ,,Агросоюз", у рішенні від 24 травня 2017 року зазначила, що акт перевірки свідчить про невідповідність його загальної та описової частини вимогам, встановлених Порядком № 727, адже він не містить доказів порушення податкового законодавства підприємством позивача по взаємовідносинах з ТзОВ ,,Трей-Векс": неможливості реального здійснення ТзОВ ,,Трей-Векс" господарських операцій з контрагентами з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виконання робіт або послуг;

фактичного нездійснення контрагентами підприємницької діяльності саме в період отримання товарів, робіт, послуг для ТзОВ ,,Корпорація ,,Агросоюз", відсутності у них саме в цей період фізичних, технічних та технологічних можливостей для вчинення дій, що становлять зміст господарських операцій з ТзОВ ,,Трей-Векс", зокрема, відсутності кваліфікованого персоналу, основних фондів, відсутності відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності та залучення сторонніх осіб до виконання послуг та постачання товарів;

збитковості проведених операцій та системності такої збитковості, оскільки відсутній аналіз податкової звітності на предмет отримання прибутку чи збитку;

здійснення операцій без ділової мети та обліку операцій безвідносно до їх реального економічного змісту з умислом завдати шкоду інтересам держави та відсутності зв'язку з господарською діяльністю по придбаним товарам, роботам, послугам.

Також, мотивуючи протиправність висновків ГУ ДФС в Івано-Франківській області щодо безтоварності господарських операцій підприємства позивача з ТзОВ ,,Трей-Векс", ДФС вказала, що для встановлення факту здійснення господарських операцій дослідженню підлягають усі первинні документи , які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

В акті перевірки відсутня інформація про судові рішення, якими договори позивача з ТзОВ ,,Трей-Векс" визнані нереальними, а також відсутня інформація про наявність судових рішень про визнання діяльності нереальною та/або наявності кримінальних проваджень, в яких зазначені контрагенти кваліфіковані як такі, що залучені до схем мінімізації податкових зобов'язань. Також відсутня інформація про проведення зустрічних перевірок з ТзОВ ,,Трей-Векс".

Водночас ТзОВ ,,Корпорація ,,Агросоюз" надало до перевірки первинні документи, що фіксують факти здійснення господарських операцій та які підтверджують включення ним сум ПДВ до податкового кредиту з ПДВ.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає протиправними висновки податкового органу, з якими погодився суд першої інстанції, щодо безтоварності господарських операцій товариства позивача з ТзОВ ,,Будпром-Інвест", оскільки мотивами для таких висновків були аналогічні обставини щодо безтоварності господарських операцій з ТзОВ ,,Трей-Векс", які ДФС визнала безпідставними.

Так, ГУ ДФС в Івано-Франківській області, на якого в силу приписів ч.2 ст. 71 КАС України (2005 року) покладено тягар доказування правомірності своїх рішень, не надав суду належних та допустимих доказів відсутності реальних змін майнового стану підприємства позивача та його контрагента ТзОВ ,,Будпром-Інвест" в результаті здійснення зазначених вище господарських операцій, фактичного нездійснення контрагентами підприємницької діяльності на той час, збитковості проведених операцій та системності такої збитковості, здійснення операцій без ділової мети та обліку операцій безвідносно до їх реального економічного змісту з умислом завдати шкоду інтересам держави та відсутності зв'язку з господарською діяльністю, наявності судових рішень щодо визнання діяльності контрагентів як фіктивної, залучення їх до схем мінімізації податкових зобов'язань тощо.

Таким чином, висновки податкового органу щодо відсутності реального характеру господарських операцій товариства позивача та ТзОВ ,,Будпром-Інвест" ґрунтуються виключно на припущеннях, які в свою чергу базуються на узагальненій податковій інформації без дослідження первинних документів ТзОВ ,,Будпром-Інвест".

Колегія суддів також вважає необхідним акцентувати агу на тому факту, що відповідно до АІС ,,Податковий блок" автоматизованої системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України по деклараціях за серпень, жовтень 2016 року між ТзОВ ,,Корпорація ,,Агросоюз" по взаємовідносинах із ТзОВ ,,Будпром-Інвест" розбіжності відсутні.

Суд першої інстанції вірно вказав, що у постановах Верховного Суду України від 27.06.2017 року (позивач товариство з обмеженою відповідальністю ,,ПДСП-10" до ДПІ), від 20.01.2016 року (позивач ПАТ МТС Україна до Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України - Центрального офісу з обслуговування великих платників) зазначено, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Однак, при цьому суд першої інстанції не врахував, що податковий орган не довів вказаних обставин, а тому суд дійшов помилкового висновку щодо правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Визнаючи протиправними оскаржені податкові повідомлення-рішення, колегія суддів також враховує правові позиції Верховного Суду України, викладені в постанові від 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14.

Так, Верховний Суд України дійшов висновку, що аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Відповідно до п. 58.1 ст.58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт, зокрема, завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу. Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 7 Порядку складання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень, затвердженого наказом Мінфіну від 28.12.2015 року № 1204 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 р. за № 124/28254, податкові повідомлення-рішення згідно з пунктами 4 - 6 цього розділу складаються контролюючим органом, який склав попереднє податкове повідомлення-рішення, протягом 3 робочих днів з дня, що настає за днем отримання таким контролюючим органом рішення за результатами адміністративного, судового оскарження або іншого рішення про скасування раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо порушення відповідачем зазначених приписів нормативно-правових актів, оскільки рішення ДФС про результати розгляду скарги за №11051/6/99-99-11-01-01-25 було направлене сторонам 24 травня 2017 року, а оскаржені податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Івано-Франківській області прийняті лише 14 липня 2017 року, що в свою чергу є підставою для їх визнання протиправними.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла переконання щодо обґрунтованості апеляційної скарги та її задоволення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов помилкового висновку щодо доведеності факту безтоварності господарських операцій, а тому вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи приписи ч.1 ст. 139 КАС України, якою визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, колегія суддів визнає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС Головного управління ДФС в Івано-Франківській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 37942 грн. 65 коп. при зверненні до суду з позовом та при поданні апеляційної скарги.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст.315, ст. ст. 317, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ,,Корпорація ,,Агросоюз" задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі № 809/1062/16 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 14 липня 2017 року за № та № .

Стягнути з Головного управління ДФС в Івано-Франківській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю ,,Корпорація ,,Агросоюз" () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 37942 (тридцять сім тисяч дев'ятсот сорок дві) грн. 65 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Постанова в повному обсязі складена 26 грудня 2017 року.