Справа № 808/2626/17
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року о/об 14 год. 21 хв.Справа № 808/2626/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у місті Запоріжжі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1М.) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (надалі - відповідач або ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області), в якому позивач просить суд: 1) визнати дії Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області незаконними; 2) зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області видати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 (два) га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, яка розташована за межами населеного пункту (села Новогорівки), на території Таврійської сільської ради, Токмацького району, Запорізької області.

У позові (а.с.3-7) позивачем зазначено, що у січні 2017 року позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 (два) га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, яка розташована за межами населеного пункту (села Новогорівки), на території Таврійської сільської ради, Токмацького району, Запорізької області До заяви додано копію паспорта громадянина України, копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків та графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. 04.03.2017 відповідачем надіслано лист з відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 (два) га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, яка розташована за межами населеного пункту (села Новогорівки), на території Таврійської сільської ради, Токмацького району, Запорізької області. Відповідач обґрунтовує відмову недостатньою кількістю та якістю графічних матеріалів, доданих до клопотання, які не дозволяють визначити: чи відноситься позначена на графічних матеріалах земельна ділянка до державної власності сільськогосподарського призначення, перебування її у користуванні, у переліку земельних ділянок державної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, а також перевірити місце розташування на відповідність вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань тощо. На думку ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, відсутні правові підстави для надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою. 09.04.2017 позивач повторно звернувся до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 (два) га для ведення особистого селянського господарства на території Таврійської сільської ради, Токмацького району, Запорізької області. Відповідач отримав повторне клопотання 12.04.2017. Зареєстроване клопотання лише 21.04.2017. Клопотання було проігнороване. Зі спливом більш як трьох місяців, 30.07.2017 позивач отримав відповідь від ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області на його клопотання від 21.04.2017. У листі відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 (два) га для ведення особистого селянського господарства, посилаючись на Постанову Кабінету ОСОБА_2 України від 07.06.2017 №413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними», якою затверджено Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними (надалі за текстом позову Стратегія). Позивач з посиланням на приписи ст.118 Земельного кодексу України, ст.19 Конституції України вважає, що у задоволенні обох клопотань їй відмовлено безпідставно, оскільки законом передбачено вичерпний перелік випадків для відмови, які не підлягають розширеному тлумаченню. Порушення стосуються і строків розгляду клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, які не дотриманні в обох випадках.

Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с.29-30).

Представником відповідача подано до суду письмові заперечення та письмові пояснення (а.с.32-36, 77-80), в яких зазначено, що на розгляді у ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області перебувало клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 (два) га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, яка розташована за межами населеного пункту (села Новогорівки), на території Таврійської сільської ради, Токмацького району Запорізької області. 04.03.2017 відповідач направив на адресу позивача лист, яким відмовило у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 (два) га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, яка розташована за межами населеного пункту (села Новогорівки), на території Таврійської сільської ради, Токмацького району Запорізької області. Причиною відмови стали недоліки графічних матеріалів, долучених до клопотання. Громадянка ОСОБА_1 вдруге звернулася до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 (два) га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, яка розташована за межами населеного пункту (села Новогорівки), на території Таврійської сільської ради, Токмацького району Запорізької області. 19.07.2017 листом №С-4136-5171/6-17 відповідач повідомив, що відмовляє у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Листом від 19.07.2017 №С-4136-5171/6-17 ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області надало мотивовану відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Вказана відмова обумовлена невідповідністю місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до законів нормативно-правових актів (ч.7 ст.118 Земельного кодексу України). Зі змісту правових положень ч.7 ст.118 Земельного кодексу України випливає, що до клопотання про отримання земельної ділянки слід додавати графічні матеріали, на яких зазначено її бажане місце розташування. Метою надання цих матеріалів є необхідність її ідентифікації відповідачем для перевірки відповідності місця розташування об'єкта вимогам законів прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Від перевірки указаних підстав залежить рішення відповідача про надання чи відмову в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Позивачем разом з клопотанням від 08.12.2016 подавалися графічні матеріали, завірені землевпорядником Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Проте, вказаний графічний матеріал не дав змогу визначити місце розташування бажаної земельної ділянки. До повторного клопотання від 08.04.2017 надавалися наступні графічні матеріали: схематичне зображення місця розташування бажаної земельної ділянки, завірене землевпорядником Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області та викопіювання з чергової кадастрової карти земельної ділянки, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Проте в даному випадку, вбачаються розбіжності між схематичним зображенням та викопіюванням з чергової кадастрової карти. В свою чергу, ч.1 ст.79 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до п.1.3 "Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", затвердженої наказом Держземагентства України від 18.05.2010 за №376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за №391/17686, межа земельної ділянки це сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки. Бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами зазначається заявником на фрагментах планово-картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність. Тобто, графічні матеріали, які додаються до клопотання, повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки. З наданих графічних матеріалів до клопотань ОСОБА_1 не вбачається конкретне місце розташування бажаної позивачем земельної ділянки, що не дозволяє ідентифікувати її розташування на місцевості.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зясував наступне.

Сторонами надано до суду Клопотання, подане ОСОБА_1 (вих.№08-04/17 від 08.04.2017) до відповідача, та додані до нього документи: Викопіювання з чергової кадастрової карти земельної ділянки; Викопіювання території Таврійської сільської ради з нанесеними межами бажаної земельної ділянки, погоджене з землевпорядником Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області; копію паспорту, ідентифікаційного коду платника податку (а.с.14-16, 89-93).

У відповіді ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області (вих.№С-372-1634/6-17 від 04.03.2017) на адресу позивача зазначено наступне: «… Слід зауважити, що рішення Головного управління про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою безоплатно у власність повинно чітко прийматися на підставі звернення оформленого у формі клопотання, яке підписано зацікавленою особою, який є громадянином України із обовязковим зазначенням цільового призначення та орієнтовної площі бажаної земельної ділянки та із додаванням графічних матеріалів на яких земельна ділянка позначена як бажане місце розташування земельної ділянки із додаванням погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та підтвердженням досвіду роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі та інші документи визначені Законом України «Про фермерське господарство» (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Головне управління на підставі вищевикладеного має право прийняти відповідне рішення лише щодо земельних ділянок які є державної власності, сільськогосподарського призначення, місце розташування якої відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку; та яка не включена до переліку земельних ділянок державної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, що не є завершеними. Дане визначення правового статусу земельної ділянки та встановлених ст.ст.118, 122, 136 Земельного кодексу України критеріїв та обмежень, відбувається за результатами розгляду графічних матеріалів на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки. Таким чином нажаль, додані до клопотання графічні матеріали не дозволяють визначити: чи відноситься позначена на графічних матеріалах земельна ділянка до державної власності сільськогосподарського призначення, перебування її у користуванні, у переліку земельних ділянок державної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, а також перевірити місце розташування на відповідність вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, а тому відсутні правові підстави про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою … Додатково слід зауважити, що надана відповідь у будь-якому разі не позбавляє зацікавлену особу повторно звернутися з клопотання про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою …» (а.с.11-13, 86-88).

Судом досліджено: копії Клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою датованого 08.12.2016 (вх.№С-372/0/5-17 від 19.01.2017), Схему бажаного місця розташування земельної ділянки, паспорту позивача (а.с.83-85).

Сторонами до суду надано відповідь ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області (вих.№С-4136-5171/6-17 від 19.07.2017) на адресу позивача, в якій зазначено наступне: «… Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області в межах компетенції, визначеної Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, затвердженим наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 №308, розглянуто Ваше клопотання (реєстраційний №С-4136/0/5-17 від 20.04.2017) з приводу надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області. З цього приводу повідомляємо наступне. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначений статтею 118 Земельного кодексу України. Частина 7 наведеної статті визначає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 07.06.2017 №413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» затверджено Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними (надалі Стратегія). Відповідно до Стратегії, Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах норм безоплатної приватизації, повинні надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації, відповідно до переліку земельних ділянок, який формується щоквартально та оприлюднюється на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру, при цьому, площа земельних ділянок, яку пропонується передавати безоплатно у власність на території відповідної області залежатиме від площі земельних ділянок, право оренди на які було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу. Вимога вказаної Стратегії стосується усіх органів виконавчої влади, які здійснюють державне управління землями сільськогосподарського призначення державної власності, та усіх землекористувачів таких земель. В другому кварталі поточного року продажу права оренди земель сільськогосподарського призначення не відбувалося. Враховуючи викладене та беручи до уваги відсутність бажаної до відведення земельної ділянки в наведеному переліку, Головне управління відмовляє у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області …" (а.с.17, 93).

Позов не підлягає задоволенню враховуючи викладене вище та через наступне.

Як передбачено ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до абз.1 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У ч.10 ст.118 Земельного кодексу України зазначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Як зазначено у ч.11 ст.118 Земельного кодексу України, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Згідно з пп.12 п.4 "Положення про Головне управління Держгеокадастру в області", затвердженого 03.02.2015 Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №14, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 18.02.2015 за №177/26622, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Аналогічні повноваження викладені й у пп.13 п.4 "Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області", затвердженого 17.11.2016 Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308 (а.с.37-47).

07.06.2017 постановою Кабінету ОСОБА_2 України №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" затверджено "Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" (надалі - "Стратегія удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними").

У розділі "Система організації процесу виконання Стратегії" "Стратегії удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними", зокрема, зазначено: Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні: формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області, за такою формулою: Sбп = Sаук x 0,25, де Sбп - площа земельних ділянок, яку пропонується передати безоплатно у власність на території відповідної області; Sаук - площа земельних ділянок, право оренди та/або емфітевзису на яку було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу; щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок; надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції; враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян.

Позивачем документально не доведено, що бажана (обрана) земельна ділянка орієнтовною площею 2,0 (два) га, розташована за межами населеного пункту (села Новогорівки), на території Таврійської сільської ради, Токмацького району, Запорізької області була оприлюднена у Переліку земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційному веб-сайтаі територіального органу Держгеокадастру за місцем розташування цієї земельної ділянки.

Надаючи оцінку планово-картографічним додаткам, наданим ОСОБА_1 до Клопотань суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст.34 Закону України "Про Державний земельний кадастр" на кадастровому плані земельної ділянки відображаються: площа земельної ділянки; зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності); координати поворотних точок земельної ділянки; лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності); межі земельних угідь; межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту; контури об'єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці. Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку є невід'ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки.

Як зазначено у п.1 "Порядку ведення Державного земельного кадастру", затвердженого 17.10.2012 постановою Кабінету ОСОБА_2 України №1051 (надалі - "Порядок ведення Державного земельного кадастру"), цей Порядок визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.

Відповідно до пп.4 п.171 "Порядку ведення Державного земельного кадастру" витяг з Державного земельного кадастру надається про: земельну ділянку за формою згідно з додатком 47.

Згідно з п.171-1 "Порядку ведення Державного земельного кадастру" (…) після формування витягу або повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру за допомогою програмного забезпечення заявнику надсилається на адресу електронної пошти (за наявності) повідомлення щодо завершення опрацювання його заяви про надання відомостей, її реєстраційного номера та місцезнаходження центру надання адміністративних послуг, в якому можна отримати витяг або повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру. Подання заяви в електронній формі про надання відомостей з Державного земельного кадастру у формі витягів з Державного земельного кадастру про об'єкт Державного земельного кадастру та оплата послуги з їх надання за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру та електронних платіжних систем можуть здійснюватися через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему Держгеокадастру (…).

Позивачем не доведено у суді, що ним було подано до відповідача з іншими документами Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку в якому було б зазначено місце розташування земельної ділянки та її чіткі межі.

У п.2.3-п.2.5 "Інструкції щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення межовими знаками", затвердженої 18.05.2010 наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за №391/17686, зазначено: "2.3. Комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. 2.4. Підготовчі роботи включають збір та аналіз виконавцем наявних документації із землеустрою, матеріалів інвентаризації земель, планово-картографічних матеріалів, правових підстав надання земельної ділянки у власність (користування), відомостей про наявність спірних питань щодо меж земельної ділянки, переліку обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути, списків координат пунктів державної геодезичної мережі. 2.5. Топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою виконуються, а результати цих робіт оформлюються відповідно до Законів України "Про землеустрій", "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Укргеодезкартографії від 09.04.98 №56, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.06.98 за N 393/2833 (із змінами)".

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність" до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у галузі топографо-геодезичної і картографічної діяльності, належить: організація топографо-геодезичних і картографічних робіт; ведення картографічного моніторингу території України, включаючи шельфову зону та населені пункти; виконання астрономо-геодезичних, гравіметричних, інженерно-геодезичних, топографічних, картографічних, картовидавничих робіт, проведення супутникових радіонавігаційних спостережень, аеро- та космічних зйомок для дистанційного зондування Землі; (…).

Позивачем не надано доказів звернення до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у галузі топографо-геодезичної і картографічної діяльності з метою відповідного оформлення Витягів з Кадастрової карти, викопіювань з Поземельної книги тощо.

Надані до суду довільні експлікації не містять у собі всіх необхідних елементів, передбачених ст.34 Закону України "Про Державний земельний кадастр" для визначення розташування земельної ділянки, яку бажає отримати позивач у власність.

Враховуючи матеріали справи, суд погоджується з позицією відповідача, що: «… графічний матеріал не дав змогу визначити місце розташування бажаної земельної ділянки …»; «… вбачаються розбіжності між схематичним зображенням та викопіюванням з чергової кадастрової карти …»; «… З наданих графічних матеріалів до клопотань ОСОБА_1 не вбачається конкретне місце розташування бажаної позивачем земельної ділянки, що не дозволяє ідентифікувати її розташування на місцевості …».

Термін «дискреційне повноваження» відповідно до Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи №R(80)2, прийнятої 11.03.1980 на 316-му засіданні заступників міністрів означає повноваження, яке надає певний адміністративному органу ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 14.03.2017 по справі №21-3063а16 висловило правову позицію про те, що: «… суд не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень (вчинення дій), передбаченими частиною третьою статті 2 КАС …».

Суд приходить до висновку, що прийняття постанови про зобовязання відповідача прийняти рішення певного змісту можливо за винятком випадків, коли субєкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

З урахуванням приписів ч.3 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що рішення ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 (два) га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, яка розташована за межами населеного пункту (села Новогорівки), на території Таврійської сільської ради, Токмацького району, Запорізької області (вих.№С-4136-5171/6-17 від 19.07.2017 та вих.№С-372-1634/6-17 від 04.03.2017) прийняті обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, розсудливо, а отже є правомірними.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.11 КАС України).

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.87 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою (ч.1 ст.98 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанову у повному обсязі виготовлено 20.11.2017.

Суддя О.О. Прасов