Справа № 161/18565/17
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/1142/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2017 р. Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з вищевказаним адміністративним позовом на обґрунтування вказавши, що постановою Верховної Ради України від 28 грудня 1999 року її було обрано суддею арбітражного (в подальшому - господарського) суду Волинської області строком на п'ять років. 12.10.2017 року наказом голови Господарського суду Волинської області на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 10.10.2017 року її звільнено з посади судді Господарського суду Волинської області у зв'язку з поданням заяви у відставку. 13.10.2017 року вона звернулась до відповідача із заявою про призначення і виплату довічного грошового утримання як судді у відставці, надавши документи, визначені Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затв. постановою правління ПФУ 25.01.2008 року № 3-1. Рішенням відповідача від 07.11.2017 року їй призначено грошове утримання з розрахунку 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, при цьому враховано лише час фактичної роботи на посаді судді - 17 років 09 місяців 06 днів. Зазначає, що відповідач не правильно обчислив розмір її стажу на посаді судді, через що неправомірно зменшено розмір призначеного їй грошового утримання, а тому 07.11.2017 року звернулась із відповідною заявою, щодо підстав неврахування повного стажу роботи на посаді судді, визначеного довідкою про стаж роботи судді - 27 років 06 місяців 23 дні. 16.11.2017 року листом відповіддю її повідомлено, що періоди роботи з 22.11.1976 року по 09.09.1986 рік в Камчатській облрибспоживспілці на посаді арбітра відомчого арбітража - 09 років 09 місяців 17 днів, не зараховано до спеціального стажу судді у відставці, оскільки посаду судді господарського суду Волинської області обіймала з 06.01.2000 року. На підставі наведеного просить суд, визнати протиправними дії Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо неврахування до стажу роботи, який дає право на призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці, періодів виконання обов'язків арбітра у відомчому арбітражі в Камчатській облрибспоживспілці за період з 22.11.1976 року по 04.05.1983 рік - 06 років 05 місяців 12 днів; з 04.05.1983 року по 27.03.1985 рік - 01 рік 10 місяців 23 дні; на посаді старшого арбітра відомчого арбітражу у Камчатській облрибспоживспілці за період з 27.03.1985 року по 09.09.1986 рік - 01 рік 05 місяців 12 днів, а всього за період з 22.11.1976 року по 09.09.1986 рік (09 років 09 місяців 17 днів) - протиправними, зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області зарахувати їй вищезазначені періоди виконання обов'язків арбітра відомчого арбітражу до стажу роботи судді, який дає право на призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці, зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із стажу роботи 27 років 06 місяців 23 дні згідно з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13.10.2017 року №02-24/5700/17 - з розрахунку 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді (судді, заступника голови суду), без обмеження граничного розміру довічного грошового утримання, починаючи з 13.10.2017 року з урахуванням проведених виплат та вирішити питання судових витрат.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2017 року відкрито скорочене провадження по справі.

У встановлений ч. 1 ст. 261 КАС України (в новій редакції прийнятий 03 жовтня 2017 року) строк від відповідача надійшло заперечення на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволені позову повністю.

Наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає вимогам ст. 262-263 КАС України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 12.10.2017 року наказом голови Господарського суду Волинської області на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 10.10.2017 року № 3223/0/15-17 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Волинської області у зв'язку з поданням заяви у відставку (а.с. 10-11).

Судом також встановлено, що з 13.10.2017 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно Закону України «Про судоустрій і статут суддів» виходячи зі стажу на посаді судді, що становить 17 років 09 місяців 08 днів. Загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку - 80 %.

07.11.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Луцького об'єднаного УПФУ у Волинській області із заявою щодо підстав неврахування повного стажу роботи на посаді судді, визначеного довідкою про стаж роботи судді - 27 років 06 місяців 23 дні.

Повідомленням ЛО УПФ України Волинської області від 16.11.2017 року № 487/Ф-01 позивачу не враховані періоди роботи при розрахунку розміру щомісячного грошового утримання (а.с. 5).

Таким чином, при визначені розміру довічного грошового утримання відповідачем не враховані до загального стажу роботи судді наступні періоди: виконання обов'язків арбітра у відомчому арбітражі в Камчатській облрибспоживспілці за період з 22.11.1976 року по 04.05.1983 рік - 06 років 05 місяців 12 днів; з 04.05.1983 року по 27.03.1985 рік - 01 рік 10 місяців 23 дні; на посаді старшого арбітра відомчого арбітражу у Камчатській облрибспоживспілці за період з 27.03.1985 року по 09.09.1986 рік - 01 рік 05 місяців 12 днів, а всього за період з 22.11.1976 року по 09.09.1986 рік - 09 років 09 місяців 17 днів (а.с. 12, 14-18).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 1 ст.126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Так, абзацом 2 частини 4 статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-XII, в редакції, чинній на момент виникнення права на призначення довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням відповідних Рішень Конституційного Суду України) було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

У відповідності до частини 3 статті 138 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI з урахуванням відповідних Рішень Конституційного Суду України) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В свою чергу, згідно статті 135 Закону № 2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

При цьому, пунктом 11 Розділу XIII Перехідні положення Закону № 2453-VI визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Тобто, ОСОБА_1 набула право на зарахування вищезазначеного спірного стажу роботи за період роботи у відомчому арбітражі з 22.11.1976 року по 09.09.1986 року включно відповідно до приписів частини 4 статті 43 Закону № 2862-XII.

За правовою позицією Верховного Суду України, визначеній у постанові від 01.07.2014 р. в справі № 21-244а 14, правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення

При цьому, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з'ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного грошового утримання та визначення його розміру.

Вища рада правосуддя 10.10.2017 р. звільнила ОСОБА_1 з посади судді саме у зв'язку з поданням заяви про відставку, а не з інших підстав, тим самим підтвердивши наявність у позивача стажу роботи судді більше 20 років, необхідного для виходу у відставку.

В рішенні Вищої ради правосуддя від 10.10.2017р. № 3223/о/15-17 відповідно до розрахунку стажу судді з урахуванням стажу роботи у відомчому арбітражі зазначено, що "додані до заяви документи свідчать, що суддя Філатова С.Т., має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» N 1402-VIII від 02.06.2017 року (далі - Закон N 1402-VIII), а також абзацу четвертого пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону N 1402-VIII у редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя» N 1798-VIII від 21.12.2016 року. Відсутність такого стажу спричинило б відмову Вищої ради правосуддя у звільненні з посади судді за поданою заявою про відставку.

Відповідач, відмовляючи у зарахуванні стажу роботи відомчим арбітром, не взяв до уваги вимоги вищевказаного законодавства, що було прийнято до уваги Вищою радою правосуддя.

Зокрема, згідно зі ст. 116 Закону N 1402-VIII, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Статтею 137 Закону N 1402-VIII визначено, щодо стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому саме в п.25 та абз.4 п.34 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону N 1402-VIII у редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя» обумовлено, що:

- коли суддя, що не пройшов кваліфікаційного оцінювання, іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону;

- судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Тобто, як діючим, так і законодавством, що діяло на час призначення позивача, час роботи відомчим арбітром включався і включається до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

За змістом вказаного законодавства стаж роботи являється єдиним і обраховується як для виходу у відставку, так і для визначення розміру довічного грошового утримання, оскільки, звільнення у відставку неможливо за відсутності стажу роботи на посаді судді менше двадцяти років. Відсутність такого стажу спричинило б відмову Вищої ради правосуддя у звільненні з посади судді за поданою заявою про відставку.

Крім того, згідно з розпорядженням Державної судової адміністрації України від 24.02.2010 р. № 17-1015/10 "Щодо надання дозволу на отримання щомісячного грошового утримання" стаж роботи на посаді арбітра відомчого арбітражу був врахований для призначення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання і встановлено, що станом на 19 березня 2010 року стаж роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, становить 20 років (а.с. 7).

Наказом господарського суду Волинської області від 01.03.2010 р. №15о/с відповідно до частини 4 статті 43 Закону України" Про статус суддів" та постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" позивачу було призначено щомісячне грошове утримання у розмірі 80 відсотків заробітної плати з 20 березня 2010 р. (а.с. 8).

Згідно Положення про призначення і виплату довічного грошового утримання працюючим суддям, затвердженого наказом ДСА України № 81 від 24.07.2009 р., ДСА була наділена повноваженнями щодо призначення грошового утримання та обрахування стажу роботи судді.

Тобто, в даному випадку відповідач неправильно застосував зазначене законодавство, не врахував, що позивач набула право та вже отримувала грошове утримання судді та її стаж на посаді судді вже було розраховано повноважними державними органами - Державною судовою адміністрацією та Вищою радою правосуддя .

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 08.06.2016 №4-рп/2016 .

Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2011р. №18-рп/2011 офіційно розтлумачив поняття "щомісячне довічне грошове утримання", зокрема таке поняття означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді і одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, так і судді у відставці, який одержує його з Пенсійного фонду.

За приписами статей 21, 22 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Наведені положення підтверджуються й міжнародними стандартами у сфері судочинства.

Так, згідно пункту 54 Рекомендації СМ/Яес (2010)12) від 17.11.2010 Комітету Міністрів Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки - «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених Законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року, Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.

Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (№ 44277/98, рішення від 24.04.2003 р.).

Отже, в розумінні ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, працюючи суддею, мала законні сподівання на зарахування періоду виконання обов'язків арбітра у відомчому арбітражі, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді.

Держава в особі повноважних органів - Державної судової адміністрації України підтвердила набуття стажу на відставку 19.03.2010 р., а Вища рада правосуддя 10.10.2017 р. звільнила позивача з посади судді саме у зв'язку з поданням заяви про відставку, а не з інших підстав. Тим самим підтвердила підставність включення до стажу судді періоду роботи по виконанню обов'язків арбітра відомчого арбітражу і наявність стажу роботи судді більше 20 років, необхідного для виходу у відставку. При цьому позивач набула право та вже отримувала грошове утримання судді та її стаж на посаді судді вже було розраховано.

Крім того, розрахунок стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, управлінню Пенсійного фонду надано Господарським судом Волинської області.

Зазначений розрахунок є обов'язковим додатком до Порядку надання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України і не підлягає правовій рецензії зі сторони відповідача.

Згідно наданих повноважень посадові особи відповідача мають право перевірити тільки достовірність зазначених даних підтверджуючими документами, що останні і зробили, не висловивши жодних зауважень чи застережень.

З огляду на викладене, загальний стаж роботи на посаді судді, який дає ОСОБА_1 право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання складає 27 років 06 місяців 23 дні, що об'єктивно підтверджується наданими відповідачу документами.

Отже, суд прийшов до висновку, що до стажу роботи позивача, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати періодів виконання обов'язків арбітра у відомчому арбітражі в Камчатській облрибспоживспілці за період з 22.11.1976 року по 04.05.1983 рік - 06 років 05 місяців 12 днів; з 04.05.1983 року по 27.03.1985 рік - 01 рік 10 місяців 23 дні; на посаді старшого арбітра відомчого арбітражу у Камчатській облрибспоживспілці за період з 27.03.1985 року по 09.09.1986 рік - 01 рік 05 місяців 12 днів, а всього за період з 22.11.1976 року по 09.09.1986 рік (09 років 09 місяців 17 днів), що, в свою чергу, дає право на призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 6, 9, 77, 79, 139, 241-246, 257, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо неврахування до стажу роботи, який дає право на призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці, при призначенні ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці, а саме: періоди виконання обов'язків арбітра у відомчому арбітражі в Камчатській облрибспоживспілці за період з 22.11.1976 року по 04.05.1983 рік - 06 років 05 місяців 12 днів; з 04.05.1983 року по 27.03.1985 рік - 01 рік 10 місяців 23 дні; на посаді старшого арбітра відомчого арбітража у Камчатській облрибспоживспілці за період з 27.03.1985 року по 09.09.1986 рік - 01 рік 05 місяців 12 днів, а всього за період з 22.11.1976 року по 09.09.1986 рік (09 років 09 місяців 17 днів) - протиправними.

Зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області зарахувати ОСОБА_1 вищевказані періоди виконання обов'язків арбітра відомчого арбітражу до стажу роботи судді, який дає право на призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із стажу роботи 27 років 06 місяців 23 дні згідно з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13.10.2017 року №02-24/5700/17, з розрахунку 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді (судді, заступника голови суду), без обмеження граничного розміру довічного грошового утримання, починаючи з 13.10.2017 року з урахуванням проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луцького об'єднаного управління пенсійного Фонду України Волинської області на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська