Справа № 287/129/17-а
Суддя: Ковальчук М. В.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/129/17-а
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Ковальчука М.В.

за участі секретаря Дворак Г.П.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в м. Олевську адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Олевського районного суду Житомирської області із позовом, в якому просить зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області підготувати та направити до Міністерства внутрішніх справи України висновок щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського , затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що він є учасником бойових дій на території проведення АТО та колишнім працівником поліції. На підставі наказу ГУНП в Житомирській області від 04.11.2016 року № 252 о/с позивач був звільнений з органів внутрішніх справ через хворобу. Після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ позивач неодноразово проходив лікування в різних закладах охорони здоровя, що в свою чергу , відтермінувало його звернення в найкоротшій термін до медико-соціальної експертної комісії в Житомирській області. Згодом МСЕК в Житомирській області (довідка від 18.09.2017 року) позивачу було надано статус інваліда третьої групи внаслідок захворювання , яке повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. При цьому у довідці МСЕК в Житомирській області зазначено, що інвалідність за захворюванням призначено з 27.06.2017 року , а датою встановлення та настання страхового випадку є 19.10.2016 року, тобто той час, коли позивач ще перебував на службі в Національній поліції України та коли відповідною військово-лікарською комісією його визнано непридатним до військової служби. Позивач у встановленому законом порядку 30.10.2017 року звернувся до ГУНП в Житомирській області із письмовою заявою з відповідним пакетом документів про прийняття рішення та підготовку документів для організації здійснення виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв'язку з отриманням третьої групи інвалідності. Згодом на адресу позивача надійшов з ГУНП в Житомирській області лист за № К-275/29/105/04-2017 від 15.11.2017 року, де було зазначено про відмову у призначенні виплати одноразової грошової допомоги, на підставі ст.ст.97-101 Закону України «Про Національну поліцію» , оскільки пройшло більше шести місяців після встановлення групи інвалідності, що позивач вважає неправомірним.

Позивач у судове засідання не з'явився, від нього надійшла письмова заява, у якій він просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про дату, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1 наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 04.11.2016 року № 252 о/с був звільнений з 07.11.2016 року зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у звязку з хворобою (а.с. 16).

Відповідно до свідоцтва про хворобу від 19.10.2016 року № 331/189 позивача ОСОБА_1 встановлено, що на підставі медичного огляду 19.10.2016 року зроблено висновок, що захворювання позивача повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та він не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с. 9).

Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 861510 від 18.09.2017 року за результатами первинного огляду ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 27.06.2017 року внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.10-11).

У довідці медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 015693 від 18.09.2017 року зазначається, що ступінь втрати професійної працездатності позивачем у відсотках становить 35 % та датою встановлення страхового випадку є 19.10.2016 року (а.с.12).

Відповідно до довідки ПАТ НАСК «ОРАНТА» від 26.09.2017 року за № 0690-06-05/667 слідує, що позивачу протягом 1996-2017 років (включно по 26.09.2017 р.) не проводилась виплата страхового відшкодування з обовязкового особистого страхування працівників Міністерства внутрішніх справ України (а.с.14).

Позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, з питанням щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у звязку з встановлення третьої групи інвалідності, на що отримав відповідь від 15.11.2017 року № К-275/29/105/04-2017про те, що право на отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) поліцейського чи втрати працездатності поліцейського передбачено ст.ст. 97-101 ЗУ «Про Національну поліцію». У порядку на умовах визначених наказом МВС України від 11.01.2016 року № 4 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 року № 163/28293) днем виникнення права на отримання одноразової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без інвалідності дата встановлення втрати працездатності, що зазначено в довідці медико-соціальної експертної комісії. Оскільки позивача звільнено зі служби наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 04.11.2016 року № 252 о/с, отже пройшло більше шести місяців після встановлення групи інвалідності, тому позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги (а.с. 15).

Відповідно до ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII, визначено , що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

На момент виникнення спірних правовідносин, з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/ чи втрати працездатності поліцейського, наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 163/28293, було затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/ чи втрати працездатності поліцейського (далі Порядок № 4).

Відповідно до п. 2 Порядку № 4, слідує, що діяльність органів поліції та навчальних закладів у частині оформлення документів для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського спрямована на забезпечення гарантованого державою соціального захисту поліцейського.

Пункт 4 розділу 1 Порядку № 4 визначає, що випадки за якими призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського є обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), повязаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Відповідно до пункту 1 розділу 2 Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Аналізуючи лист Головного управління Національної поліції в Житомирській області, від 15.11.2017 року № К-275/29/105/04-2017, копія якого додана позивачем до позову, встановлено, що відповідачем зазначається, що відповідно до Порядку № 4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена у довідці медико-соціальної комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, мотиви відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є те, що пройшло більше шести місяців після встановлення групи інвалідності позивача.

Згідно ч. 6 ст. 100 Закону України «Про Національну поліцію», особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, останнім місцем служби позивача як поліцейського є Головне управління Національної поліції в Житомирській області, а тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про Національну поліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 4.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію», пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюється в порядку та на умовах, визначеним Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби , та деяких інших осіб».

Стаття 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби , та деяких інших осіб» передбачає, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Крім того, час настання права на отримання одноразової грошової допомоги передбачена, нормою ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби , та деяких інших осіб», а саме: групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України у постанові від 10 січня 2017 року справа № К/800/32998/16. , відповідно до якого встановлено, що право на одноразову грошову допомогу виникає і у тому числі, коли інвалідність настала після перебігу визначеного строку з дня звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоровя, яке мало місце в період її проходження.

Позивач відповідно до вказаного Порядку № 4 звернувся до Головного управління Національної поліції в Житомирській області із заявою та додатками до неї, проте листом від 15.11.2017 року № К-275/29/105/04-2017 позивачу відмовлено у призначенні виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, відповідач не надав письмові заперечення проти позову та не довів суду правомірності своїх дій та рішень.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу з тих підстав, що пройшло більше шести місяців після встановлення групи інвалідності, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправними. Враховуючи зазначене, позовні вимоги про зобов'язання відповідача підготувати та направити до Міністерства внутрішніх справи України висновок щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського , затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст. 139 КАС України , слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб'єкта владних повноважень, судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області, ідентифікаційний код - 40108625, підготувати та направити до Міністерства внутрішніх справи України висновок щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у відповідності до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Житомирській області (10008, м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37), ідентифікаційний код - 40108625, на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 640,00 гривень .

У відповідності до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (стаття 297 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: ОСОБА_2