Справа № 372/3707/17
Суддя: Зінченко О. М.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/3707/17
Провадження № 2-а-208/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 грудня 2017 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Зінченко О.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання неправомірними та протиправними дій щодо відмови у перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання неправомірними та протиправними дій щодо відмови у перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку у відділі пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. Пенсія за вислугу років йому була призначена внаслідок тривалої служби в різних підрозділах Державної служби України з надзвичайних ситуацій, на день звільнення зі служби позивач займав посаду першого заступника Міністра надзвичайних ситуацій України. Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, так як 14 червня 2017 року йому за останнім місцем роботи (Державною службою України з надзвичайних ситуацій) була надана довідка для перерахунку пенсії, відповідно до якої розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії визначено на рівні 28 645 грн., однак листом від 03.10.2017 року Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовило йому у здійсненні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що позивачу нарахована основний розмір пенсії в сумі 28 645 грн., та пенсію за особливі заслуги перед Україною в сумі 301 грн. 76 коп., однак цей розмір пенсії йому фактично не виплачується на підставі ст.43 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року, яким встановлено максимальний розмір пенсії 10 740 грн.

Відповідно до ч.1 ст.183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач у встановлений законом строк заперечення щодо позову суду не надав.

Керуючись принципами верховенства права та законності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні повідомлених сторонами обставин, вбачається, що наявні достатні підстави для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення в порядку скороченого провадження.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділені пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

Згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 03.10.2017р. № 1039/6-01 про призначення пенсії за пенсійною справою при обчисленні пенсії позивача після перерахунку з 01.05.2016 року враховано наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад 15000,00 грн., оклад за військовим званням 145,00 грн., процентна надбавка за вислугу років 7500,00 грн., доплата за науковий ступінь кандидата наук 2250,00 грн., надбавка, яка передбачає доступ до державної таємниці 3000,00 грн. та премія 5% 750,00 грн., всього 28 645 грн. Основний розмір пенсії станом на 01.09.2017 року становить 28645 грн. х 71% = 20 337,95 грн. До основного розміру пенсії встановлено пенсію за особливі заслуги перед Україною в розмірі 301 грн. 76 коп. (23 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Позивач, подавши додаткові документи (довідку з Державної служби України з надзвичайних ситуацій), звернувся з вимогою до відповідача про перерахунок раніше призначеної пенсії.

Відповідач листом від 03.10.2017 № 1039/6-01 відмовив позивачу в задоволенні заяви виходячи з того, що з 01.05.2016 року позивачу проведений перерахунок пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 2016 року №493, а розмір пенсії з врахуванням максимального розміру, встановленого ст. 43 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06.12.2016 року становить 10740,00 грн.

Таким чином, відповідачем визнається, що позивач має право на отримання пенсії у розмірі щонайменше 20 337 грн. 95 коп. + 301 грн. 76 коп. = 20 639 грн. 71 коп., оскільки набув право на врахування при визначенні розміру пенсії наступних видів і розмірів грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, доплата за науковий ступінь кандидата наук, надбавка, яка передбачає доступ до державної таємниці та премія.

За таких обставин, сторонами визнається і письмовими доказами підтверджується те, що виходячи із чинного законодавства позивач має право на отримання пенсії у загальному розмірі щонайменше 20 639 грн. 71 коп., однак вона йому не випачується через наявність новели в законодавстві щодо встановлення граничного (максимального) розміру пенсії для окремих категорій пенсіонерів на рівні 10740,00 грн., яка набрала чинності вже після призначенні пенсії позивачеві.

Суд вважає, що відмова відповідача, про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача, з посиланням на вказану норму права необґрунтованим тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності. Таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Відповідно до п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2011р. № 3668-УІ обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим законом. Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного грошового утримання). Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином новий порядок призначення та виплати пенсій, встановлений не поширюється на пенсіонерів, яким призначена пенсія до набрання ним чинності, а тому до даних спірних правовідносин слід застосовувати норми Закону в редакції, чинній до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», оскільки редакція цього закону звужує права позивача в частині розміру нарахування пенсії.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року (справа № 21-348а13) та від 17 грудня 2013 року (справа № 21-445а13).

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтями 22 та 64 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, гарантовано право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

Згідно ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справах «Кечко проти України», «Ромашов проти України», «Шевченко проти України», «Бурдов проти Росії» зауважив, що реалізація особою права, яке пов'язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, є безпідставними. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Отже, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для відмови у перерахунку та виплаті гарантованих сум, оскільки відсутність виділених з Державного бюджету коштів не може слугувати поважною причиною невиконання покладеного на нього обов'язку по проведенню перерахунку та виплати пенсії у належному розмірі.

Суд зазначає, що ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до наведеного Закону, не може перевищувати 10740 гривень.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII частину 5 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» доповнено реченням такого змісту «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у ч.7 ст.43 слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

В той же час, згідно п.2 р.ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.2 р.ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Крім того, Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 положення ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім'ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Описана вище правова позиція узгоджується із позовними вимогами позивача та сталою судовою практикою судів різних інстанцій.

З огляду на викладені обставини та враховуючи, що відповідачем на підставі наданої довідки та з урахуванням наявності правових підстав для перерахунку такий перерахунок не проведений, суд дійшов висновку про доведеність наявності протиправної бездіяльності відповідача стосовно не проведення перерахунку пенсії позивача та про наявність підстав зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії.

Згідно ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку суду, оскаржувані дії щодо відмови у перерахунку пенсії відповідачем вчинено без дотримання вказаних приписів законодавства, не можуть вважатись законними, обрунтованими і пропорційними, не було дотримано баланс у забезпеченні законних прав та інтересів позивача та держави.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно ч.2 цієї ж статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Переконливих доказів на підтвердження правомірності оскаржуваних дій відповідачем не подано, тому суд вважає, що їх правомірність залишилась недоведеною.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суд вважає, що під час судового розгляду не подано належних доказів правомірності рішень і дій суб'єкту владних повноважень, позов ґрунтується на наявних у справі доказах та законі, а заперечення відповідача недоведені та не ґрунтуються на матеріалах справи, з фактичних обставин справи вбачаються порушення законних прав та законних інтересів позивача, які підлягають судовому захисту.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 17, 71, 86, 158-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання неправомірними та протиправними дій щодо відмови у перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років, задовольнити.

Визнати незаконною і протиправною відмову від 03.10.2017 року Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно з вимогами чинного законодавства України у відповідності із довідкою Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 14 червня 2017 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з вимогами чинного законодавства України у відповідності із довідкою Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 14 червня 2017 року без обмеження максимального розміру.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя О.М. Зінченко