Справа № 804/8172/17
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 р. Справа № 804/8172/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування повідомлення, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в особі державного виконавця Левченко Олени Василівни щодо невжиття заходів під час розгляду заяви про прийняття до примусового виконання постанови від 20.10.2016 №428/4.7-6/256;
- скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 10.03.2017 №6826/14;
- зобов'язати Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області прийняти постанову від 20.10.2016 №428/4.7-6/256 до примусового виконання.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.11.2017 року на адресу позивача надійшло повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 10.03.2017 за №6824/4 на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" із зазначенням причин такого повернення, а саме - у виконавчому документі повинно зазначатись дата народження боржника. Позивач вважає дії державного виконавця Левченко Олени Василівни такими, що суперечать чинному законодавству про виконавче провадження, є протиправними, а повідомлення таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі

Від представник відповідача на адресу суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких зазначено, що відповідач проти позову заперечує в повному обсязі, оскільки під час винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання керувався нормами Закону України "Про виконавче провадження" та встановлено, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме не зазначено дату народження боржника.

Частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні.

Дослідивши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

20.10.2016 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №428/4.7-6/256, якою накладено на фізичну особу-підприємя ОСОБА_1 штраф у розмірі 1450 грн.

22.12.2016 року Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області звернулось з заявою №6587-14/04 до Центрально-міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області про прийняття до примусового виконання постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №428/4.7-6/256 від 20.10.2016 року.

10.03.2017 року державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 розглянуто заяву щодо примусового виконання постанови №428/4.7-6/256 від 20.10.2016 року та винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання із зазначенням, що згідно статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі повинно зазначатися дата народження боржника.

Дане повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття від 10.03.2017 року позивачем отримано 21.11.2017 року (вх.№14623), що підтверджується відміткою на штампі вхідної кореспонденції.

Не погодившись з отриманим повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 10.03.2017 року, яке прийнято державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, позивач з його оскарженням звернувся з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Під час розгляду справи судом перевірено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 10.03.2017 року, в якому зазначено, що згідно статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі повинно зазначатися дата народження боржника, на відповідність вимогам законодавства та встановлено наступне.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, Держпраці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно п. 7 даного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Держпраці може покладати виконання завдань на утворені територіальні органи за міжрегіональним принципом. Управління Держпраці у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Відповідно до п. 3 Положення про Головне управління у Дніпропетровській області, затвердженого Наказом Державної служби України з питань праці віл 04.02.2016 № 8 основними завданнями Управління Держпраці є: реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб; здійснення комплексного управління охороною праці та промисловою безпекою на обласному рівні; здійснення державного регулювання і контролю у сфері діяльності, пов'язаної з об'єктами підвищеної небезпеки; організація та здійснення державного нагляду (контролю) у сфері функціонування ринку природного газу в частині підтримання належного технічного стану систем, вузлів і приладів обліку природного газу на об'єктах його видобутку та забезпечення безпечної і надійної експлуатації об'єктів Єдиної газотранспортної системи.

Відповідно до п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Відповідно до ч.6 ст.265 КЗпП України, виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями) №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 визначені загальні вимоги до виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк предявлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти

Як вже зазначалось судом, 21.11.2017 на адресу ГУ Держпраці у Дніпропетровській області надійшло повідомлення від 10.03.2017 про повернення виконавчого документа у зв'язку з відсутністю дати народження боржника, що на думку відповідача унеможливило відкриття виконавчого провадження.

Оскільки боржником за виконавчим документом є фізична особа-підприємець, суд вважає, що зазначивши реєстраційний номер облікової картки платника податків у виконавчому документі є достатнім для ідентифікування боржника, а відтак твердження відповідача стосовно того, що відсутність дати народження боржника у виконавчому документі унеможливлює відкриття виконавчого провадження є помилковим.

Суд зазначає, що обовязковою вимогою щодо зазначення у виконавчому документі дати народження боржника фізичної особи має місце лише в тому випадку, коли боржником є саме фізична особа, а не фізична особа-підприємець.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2002 №390 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.07.2002 №1291/21/21603 затверджено уніфіковану форму акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, за формою якого така графа, як дата народження боржника фізичної особи-підприємця відсутня.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення.

Враховуючи, що заява щодо прийняття до примусового виконання постанови №6587-14/04 від 22.12.2016 отримана відповідачем 12.01.2017, а повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання було складено державним виконавцем Левченко О.В. лише 10.03.2017, суд зазначає, що державним виконавцем було порушено приписи ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем Левченко О.В. не були дотримані норми ст.ст. 4, 12 та 28 Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення прав стягувача Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, а відтак позовні вимоги Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області в частині скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 10.03.2017 року підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в особі державного виконавця Левченко Олени Василівни щодо невжиття заходів під час розгляду заяви про прийняття до примусового виконання постанови від 20.10.2016 №428/4.7-6/256 суд зазначає наступне.

За загальним правилом, діями субєкта владних повноважень є сукупність вчинків здійсненних у межах наданих чинним законодавством повноважень. Отже, під протиправними діями суб'єкта владних повноважень слід розуміти активну форму поведінки, пов'язану з виконанням дій, які такий субєкт не мав права вчинювати відповідно до його повноважень, за відсутності обставин, з якими повязана необхідність вчинення певної дії або з порушенням процедури.

До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку.

В даному випадку, права позивача порушуються не діями Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в особі державного виконавця Левченко Олени Василівни щодо невжиття заходів під час розгляду заяви про прийняття до примусового виконання постанови від 20.10.2016 №428/4.7-6/256, субєкта владних повноважень, у звязку з чим суд вважає необхідним залишити вимогу про визнання протиправними дій без задоволення.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області прийняти постанову від 20.10.2016 №428/4.7-6/256 до примусового виконання суд зазначає наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не має втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за заявленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право.

Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Положення Закону України Про виконавче провадження свідчать про наявність у державного виконавця дискреційності повноважень при виконанні певної процедури, в яку адміністративний суд при здійсненні судочинства не має права втручатися. А отже, позовна вимога про зобов'язання відкрити виконавче провадження задоволенню не підлягає.

Частиною 2 ст.11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Отже, під дискреційним повноваженням слід розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Крім того, абзацом 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7 вказано, що суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

В даному випадку відповідачем прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 10.03.2017 року, який судом визнано таким, що не відповідає принципам реалізації повноважень владного субєкта, суд позбавлений можливості, ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту.

Також, суд керуючись приписами ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав позивача, вважає необхідним також вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про примусове виконання постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №428/4.7-6/256, якою накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 1450 грн.

За наведених обставин у сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування повідомлення.

На підставі викладено, керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 10.03.2017 №6826/14.

Зобов'язати Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про примусове виконання постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №428/4.7-6/256 від 20.10.2016 року.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_3