Справа № 415/4268/17
Суддя: Коваленко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/4268/17
Провадження № 2-а/415/167/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивач, ОСОБА_1, з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області в якому, після уточнення позовних вимог, просить суд визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо незарахування до пільгового стажу період роботи на посаді машиніста аміачно-холодильних установок в Дочірньому підприємстві «Лісмол» з 01.10.1997 р. по 05.02.2001 р.; зобов'язати Управління Пенсійного фонду у м. Лисичанськ зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до пільгового стажу за списком № 2 відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи на посаді машиніста аміачно-холодильних установок у Дочірньому підприємстві «Лісмол» з 01.10.1997 р. по 05.02.2001 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що при досягненні 51 років, маючи при цьому 13 років 08 місяців 06 днів стажу роботи в особливо шкідливих умовах праці (Список № 2), позивач звернулась до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську з приводу призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах. При призначенні пенсії їй було відмовлено, оскільки періоди роботи з 01.10.1997 р. по 05.02.2001 р. на ДП «Лисмол», не підтверджені довідками, тому не можуть бути зараховані до пільгового стажу. Тобто відповідач не врахував пільговий стаж праці позивача в вищезазначений період, таким чином позбавив її права на пільгову пенсію за вислугою років.

Представником відповідача надані письмові заперечення на адміністративний позов, відповідно до яких зазначено, що Управління пенсійного фонду заперечує проти задоволення позову. Згідно з п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія за віком список №2 призначається жінкам у віці 50 років, при загальному стажу роботи 20 років, із них по списку№2 - 10 років. Період роботи з 01.10.1997р. по 05.02.2001р. на ДП «Лісмол», не підтверджений довідками, тому не може бути зарахований до пільгового стажу. З урахуванням викладеного, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача в яких зазначено про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши відомості про належне повідомлення сторін про час, дату та місце розгляду справи, беручи до уваги заяву позивача та відповідача про слухання справи за їх відсутності, враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

На підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 9 ст. 205 КАС України судом вирішено розглянути справу в письмовому провадженні на підставі матеріалів справи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 01 червня 2017 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" .

Згідно відповіді на заяву ОСОБА_1 від 12 червня 2017 року, Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області не зарахував до пільгового стажу період роботи з 01.10.1997р. по 05.02.2001р. на ДП «Лісмол», оскільки цей період роботи не підтверджений довідками.

Не погодившись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 09.10.1990 року прийнята до Лисичанського гормолокозаводу учнем машиніста воздухової компресорної. 01.10.1991 року присвоєна професія машиніста аміачно-холодильних установок, звільнена 01.10.1997 року. З 01.10.1997р. по 05.02.2001р. працювала на ДП «Лисмол». 05.02.2001р. з 05.02.2001 року по 28.09.2001 року працювала в цеху переробки молока Лисичанського РНУ машиністом аміачно-холодильних установок 4 розряду. З 01.10.2001 року по 22.04.2005 р. працювала в ДАТ «Придністровські магістральні нафтоводи» машиністом холодильних установок 4 розряду. 10.04.2006 року прийнята на роботу до ЗАТ «Лисичанський м'ясокомбінат» расфасовщиком м'ясопродуктів, 08.06.2006 року переведена до компресорного цеху машиністом аміачно-холодильних установок 3 розряду, 03.11.2010 року звільнена по п. 1. ст.. 36 КЗпП України за згодою сторін.

Згідно копії архівної довідки № 952/01-26 від 22.03.2016р. ОСОБА_1 працювала на ДП «Лісмол» з 01.10.1997р. по 05.02.2001р. машиністом аміачно-холодильних установок.

Згідно копії архівної довідки №957/01-26 від 22.03.2016р. ОСОБА_1 за період роботи з 01.10.1997р. по 05.02.2001р. користувалась відпусткою без нарахування заробітної плати: з 04.05.2000 по 09.05.2000 - 6 календарних днів; з 10.05.2000 по 13.05.2000 - 4 календарних дні; з 19.07.2000 по 31.07.2000 - 9 календарних днів; з 01.08.2000 по 30.08.2000 - 21 календарний день; з 04.09.2000 по 30.09.2000 - 20 календарних днів; з 02.11.2000 по 30.11.2000 - 21 календарний день.

Згідно копії листа трудового архіву № 1074/01-26 від 03.04.2017р., накази про підсумки атестації робочих місць за умовами праці, висновки держекспертизи ГУПСЗН Луганської області на накази по підприємству «Лисичанський гормолокозавод» на зберігання до трудового архіву не надходили.

Згідно копії повідомлення трудового архіву №951/01-26 від 22.03.2016р. накази про підсумки атестації робочих місць, висновки держекспертизи ГУПСЗН Луганської області на накази по підприємству ДП «Лисмол» на зберігання до трудового архіву не надходили.

Згідно довідки №12-10/02 від 13.01.2014 року, наданої відділом адміністративних послуг Лисичанської міської ради, ЗАТ «Лисичанський міськмолокозавод» є правонаступником прав та обов'язків дочірнього підприємства ВАТ «Луганськмолпром» «Лисичанський міськмолокозавод».

З копії рішення № 08/26 від 27.09.2017 року про результат розгляду заяви вбачається, що комісія при головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області розглянула заяву ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2, та зазначила, що документи за період роботи у ЗАТ «Лисичанський міськмолокозавод» в якості машиніста аміачно-холодильної установки з 01.10.1997р. по 05.02.2001р. не розглянуті у зв'язку з відсутністю відомостей про ліквідацію підприємства.

Як вбачається з відповіді Лисичанської міської ради від 29.09.2015 року № 69-Д-576/2-04, у Лисичанської міської ради відсутні повноваження стосовно ініціативи процедури ліквідації ЗАТ «Лисичанський міськмолокозавод», ДП «Лисмол». З цього приводу було направлено лист до Державної податкової інспекції м. Лисичанська, Національної комісії по цінним паперам та фондовому ринку (відповіді яких зазначені вище) та в прокуратуру м. Лисичанськ

З копії листа державної податкової інспекції м. Лисичанська № 3068/12-09-10 від 04.11.2015 р., вбачається що у ДП ЗАТ «Лисичанський міськмолокозавод» «Лисмол» станом на 01.08.2015 року відсутня заборгованість перед бюджетом, що є обов'язковою вимогою при зверненні кредитора з заявою до Господарського суду, тобто відсутні правові підстави для звернення до суду щодо ініціювання провадження по справі про банкрутство відносно даного платника податків.

Згідно копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № від 28.11.2016р. відомості про дату та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи ЗАТ «Лисичанський міськмолокозавод» відсутні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» обумовлено призначення пенсії працівникам, що зайняті повний робочий день інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи на менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до п. 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які працювали або працюють на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особи, які не мають повного стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст. 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому ст.ст. 13-14 цього Закону.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 р.

Пунктом 10 зазначеного Порядку встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких в дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, Розділом ХХХІІІ «Загальні професії (у всіх галузях господарства)» передбачено право на пільгове пенсійне забезпечення машиністів холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки (п. 33).

Як вбачається з відповіді відповідача, підставою для відмови в зарахуванні позивачу до пільгового стажу період роботи на посаді машиніста аміачно-холодильних установок в Дочірньому підприємстві «Лісмол» з 01.10.1997 р. по 05.02.2001 р., відповідач визначив відсутність довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у неї.

Також, з копії рішення № 08/26 від 27.09.2017 року комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області вбачається, що взагалі документи за період роботи у ЗАТ «Лисичанський міськмолокозавод» в якості машиніста аміачно-холодильної установки з 01.10.1997р. по 05.02.2001р. не розглянуті у зв'язку з відсутністю відомостей про ліквідацію підприємства.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок), основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наданими позивачем документами, зокрема, архівними довідками доводиться що, позивач працювала машиністом аміачно-холодильних установок на Дочірньому підприємстві «ЛисМол» з 01.10.1997 р. по 05.02.2001 р., «машиніст аміачно-холодильних установок» відноситься до переліку професій для яких підтверджено право на льотне пенсійне забезпечення, що дає їй право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст.13, ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення з заявою про призначення пенсії до відповідача.

Таким чином, наявність або відсутність довідки про ліквідацію підприємства, установи чи організації є визначальною тільки при відсутності інших підтверджуючих пільговий стаж документів та ліквідації підприємства, установи чи організації, що унеможливлює отримання уточнюючої довідки про пільговий стаж роботи.

При цьому необхідне зазначити, що Європейський Суд з прав людини визначив, що оскільки призначенням Конвенції є захищати реальні права людини, а не ілюзорні, справедливий баланс між різними інтересами, що розглядаються, може бути порушено не тільки тоді, коли відсутні положення для захисту гарантованих прав, а й коли їх не дотримуються належним чином (пункти 56 та 61 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі « Moreno Gomez проти Іспанії», заява № 4143/02).

Також, в контексті обґрунтувань позовних вимог та звернення до суб'єкта владних повноважень з приводу призначення пенсії на пільгових умовах необхідно зазначити, що згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні у справі «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000 року Європейський Суд. зазначив, що поняття «майно» у статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується власністю на фізичні речі. Воно є незалежним від формальної класифікації в національному праві: деякі інші права та інтереси, що складають активи, можуть розглядатися як право власності і, таким чином, як «майно» в цілях даного положення.

Зміст конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопменте ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також в цьому рішенні Суд зазначив, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції може застосовуватися для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей у майбутньому. У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1265а15 (яке є обов'язковим для всіх судів в порядку ст.244-2 КАС України). Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним (що узгоджується з положеннями ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року) та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що у позивача містяться записи про роботу, яка відповідає Списку № 2, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, а також з урахуванням наявності інших документів, які підтверджують наявність у позивача стажу за Списком № 2, суд дійшов висновку про неправомірність відмови у включенні позивачу до стажу роботи, якій дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, зазначеного періоду роботи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області не зарахований до пільгового стажу період роботи на посаді машиніста аміачно-холодильних установок в Дочірньому підприємстві «Лісмол» з 01.10.1997 р. по 05.02.2001 р., то суд вважає, що її право на соціальний захист, що гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням порушено та є підстави для задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір. Проте, враховуючи заяву позивача щодо покладення судових витрат на неї, суд не вбачає підстав для його стягнення з відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 5-15, 77, 139, 241-246, 250, 255,295 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо незарахування до пільгового стажу період роботи на посаді машиніста аміачно-холодильних установок в Дочірньому підприємстві «Лісмол» з 01.10.1997 р. по 05.02.2001 р..

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду у м. Лисичанськ зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до пільгового стажу за списком № 2 відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи на посаді машиніста аміачно-холодильних установок у Акціонерному товаристві закритого типу «Лисичанський міськмолокозавод» (Дочірнє підприємство «Лісмол») з 01.10.1997 р. по 05.02.2001 р.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Коваленко