Справа № 233/3302/17
Суддя: Малінов О. С.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

233 № 233/3302/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

за участю секретаря Поварніциної А.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Костянтинівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

10 липня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_4 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступними обставинами. Так, він народився 30 березня 1959 року, та отримує пенсію за віком відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список №2) з 30.03.2016 року. Пенсія за віком відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список №2) була призначена йому з 30.03.2016 року Протоколом №931 від 06.12.2016 року на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 14.06.2016 року по справі 233/2374/16-а, але перша виплата пенсії відбулася у червні 2017 року на його особистий рахунок, відкритий в ПАТ «Укрсоцбанк». Після отримання пенсії 03.07.2017 року йому було надано рішення про призначення пенсії (яке прийнято у формі Протоколу) № 931 від 06.12.2016 року відповідно до якого розмір пенсії становить 949,00 грн. Вважає рішення УПФ України в м. Костянтинівці та ОСОБА_4 районі (яке прийнято у формі Протоколу) № 931 від 06.12.2016 року в частині розміру призначеної пенсії незаконними, та таким що порушує його конституційне право, а саме - встановлене ст. 46 Конституції України, згідно якої пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Тому просив, поновити строк для звернення до адміністративного суду у звязку з тим, що про розмір призначеної пенсії він дізнався лише у липні 2017 року; визнати рішення ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України (яке прийнято у формі Протоколу) № 931 від 06.12.2016 року в частині призначення йому пенсії у розмірі нижчому, ніж прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність, незаконним та скасувати його; зобовязати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 31.03.2016 року у розмірі, не нижчому, ніж прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік, з виплатою недоотриманих з 30.03.2016 року сум.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на приписи ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно якої мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Розмір пенсії позивачу визначено із врахуванням наявного страхового стажу.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 народився 30 березня 1959 року, та отримує пенсію за віком відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список №2) з 30.03.2016 року. Пенсія за віком відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список №2) була призначена йому з 30.03.2016 року Протоколом №931 від 06.12.2016 року на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 14.06.2016 року по справі 233/2374/16-а (а.с.6-9). Після отримання пенсії 03.07.2017 року позивачу було надано рішення про призначення пенсії (яке прийнято у формі Протоколу) № 931 від 06.12.2016 року, відповідно до якого розмір пенсії ОСОБА_3, з урахуванням наявного страхового стажу 26 років, становить 949,00 грн. (а.с.6). Вказані обставини визнаються сторонами та додаткового доказування не потребують.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення: створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46 Конституції України).

При цьому пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13 червня 2007 року розяснено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Позивач ОСОБА_3 ніде не працює, після 31.03.2017 року ніяких доходів не отримує, що підтверджується трудовою книжкою позивача та Відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 23.06.2017 року №1103 (а.с.10-11). Тобто призначена йому пенсія за віком є основним джерелом існування.

Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» та Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить з 01.01.16 1074 грн.; з 01.05.16 1130 грн.; з 01.12.16 1247 грн.; з 01.05.17 1312 грн., що значно перевищує призначену позивачу пенсії.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя» визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі:

- коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом (пп.1 абз.3 п.2 Постанови),

- коли закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй (пп.2 абз.3 п.2 Постанови).

Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй .

Таким чином, рішення ОСОБА_4 обєднаного УПФУ у Донецькій області (яке прийнято у формі Протоколу) № 931 від 06.12.2016 року в частині призначення пенсії позивачу у розмірі, нижчому ніж прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність, суперечить наведеним нормам Конституції України, тобто є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Представником відповідача не доведена правомірність зменшення розміру пенсії позивачу з огляду на вищенаведені положення Конституції України.

З огляду на те, що позивачем отримано Протокол №931 від 06.12.2016 року лише у липні 2017 року, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду із адміністративним позовом.

Оскільки ухвалою суду від 12.07.2017 року позивачу було відстрочено сплату судового збору, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 6, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 Миколайовича до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк для звернення до суду із адміністративним позовом.

Визнати рішення ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яке прийнято у формі Протоколу № 931 від 06 грудня 2016 року, в частині призначення ОСОБА_3 пенсії у розмірі, нижчому ніж прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність, незаконним та скасувати його.

Зобовязати Костянтинівське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 30.03.2016 року у розмірі, не нижчому ніж прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік, з виплатою недоотриманих з 30.03.2016 року сум.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя