Справа № 826/14266/17
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. № 27/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 грудня 2017 року 11:29 № 826/14266/17

за позовом ОСОБА_1
до Державної фіскальної служби України

прозобов'язати вчинити дії
Судова колегія у складі:

Головуючий суддя О.В.Головань

судді Я.І.Добрянська, О.О.Власенкова

Секретар Б.О.Литвин

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 - позивач

Від відповідача: не з'яв.

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації Державної фіскальної служби України від 16.08.17р. №1632/А/99-99-13-01-02-14/іПК.

В судовому засіданні 14.12.17 р. оголошено резолютивну частину постанови про задоволення позовних вимог.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Державної фіскальної служби України з запитом від 14.07.17 р. на отримання індивідуальної податкової консультації.

У вказаному зверненні ОСОБА_1 з посиланням на пп.14.1.226 п. 14.1 ст. 14, п.178.2 ст. 178 Податкового кодексу України, ст. 42, 44 Закону України "Про виконавче провадження" просила контролюючий орган надати відповідь на запитання: "Чи підлягають відображенню в податковій звітності (деклараціях, розрахунках та інших документах, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів) та оподаткуванню суми авансових внески стягувачів, перераховані на рахунок приватного виконавця, враховуючи норми статті 44 профільного Закону України "Про виконавче провадження".

Державна фіскальна служба України на зазначене звернення надала податкову консультацію листом від 16.08.17р. №1632/А/99-9913-01-02-14/іПК, згідно якої визначено, що сума авансових внесків стягувачів, включається до доходу приватного виконавця, та відображається у графі 2 Книги обліку доходів і витрат. При цьому, суму коштів, яку фактично використано для забезпечення виконавчого провадження, може бути включено до витрат приватного виконавця (у межах, що не перевищують суму авансових внесків стягувачі), за умови їх документального підтвердження, та відображено у графі 8 Книги обліку доходів і витрат.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає вказану податкову консультацію такою, що не відповідає положенням податкового законодавства та Закону України "Про виконавче провадження", а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, з таких підстав.

Позивач посилається на положення ст. 42, ч. 2 та 3 ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження", згідно яких кошти виконавчого провадження не є доходом приватного виконавця, тоді як до коштів виконавчого провадження відноситься і авансовий внесок стягувача.

У оскаржуваній податковій консультації не враховано вказані положення Закону і фактично прирівняно авансові внески стягувача до доходу приватного виконавця, який має оподатковуватися в загальному порядку.

Відповідач - Державна фіскальна служба України - пояснень на позов не надав, представника до судового засідання не скерував.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення позивача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до пп. 14.1.1721 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України індивідуальна податкова консультація - роз'яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

Згідно з п. 52.1 ст. 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Відповідно до п.52.2 ст. 52 Податкового кодексу України індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Відповідно до п.52.3 ст. 52 Податкового кодексу України за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов'язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Згідно з п. 53.2 ст. 53 Податкового кодексу України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов'язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

В даному випадку контролюючим органом розглянуто звернення позивача про надання податкової консультації в порядку ст. 52 Податкового кодексу України, проте, зміст податкової консультації свідчить про те, що вона не містить відповіді на поставлене позивачем у зверненні питання по суті, а саме.

Згідно змісту звернення позивача основне питання, яке ставилося ним, стосувалося співвідношення положень Податкового кодексу України та Закону України "Про виконавче провадження" щодо відображення в податковій звітності та оподаткування авансового внеску стягувача як коштів виконавчого провадження.

Зокрема, позивач посилався на положення ст. 42 та 44 Закону України "Про виконавче провадження", згідно яких кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому стеттею цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Приватний виконавець для здійснення примусового виконання рішень відкриває в банках рахунки, у тому числі за потреби в іноземній валюті, для: 1) обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів у національній та іноземній валютах та їх виплати стягувачам; 2) зарахування коштів виконавчого провадження; 3) зарахування винагороди.

Кошти, зазначені у пунктах 1 і 2 частини другої цієї статті, не є доходом приватного виконавця.

В той же час, податкова консультація посилань на Закон України "Про виконавче провадження" не містить взагалі, хоча саме на цей Закон посилався позивач, і вище зазначені положення Закону мають безпосереднє відношення до питань обліку та оподаткування коштів приватного виконавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації: пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія): з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даному випадку оскаржуване рішення (податкова консультація) фактично не містить відповіді по суті звернення, тобто, є необґрунтованою з огляду на положення ч. 3 ст. 2 КАС України, що є підставою для визнання її протиправною та скасування.

Згідно ст. 11 КАС України з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимоги та зобов'язати Державну фіскальну службу надати податкову консультацію з врахуванням висновків суду.

Окремо суд зазначає, що позивач є приватним виконавцем, і метою її звернення до контролюючого органу є належне ведення податкової документації, здача податкової звітності з метою уникнення податкових спорів у майбутньому.

Згідно усталеної правової позиції Євпропейського суду з прав людини принцип верховенства права вимагає дотримання вимог "якості" закону, яким передбачається втручання в права особи.

Зокрема, згідно п. 25 рішення у справі MIKHAYLYUK AND PETROV v. UKRAINE від 10.12.09 р. (заява № 11932/02) Суд нагадує, що вираз "згідно із законом" насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі "Полторацький проти України" (Poltoratskiy v. Ukraine) №38812/97, п. 155, ЄСПЛ 2003-V) http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-96220, http://zakon2.rada.gov.ua/laws/show/974_500)

Таким чином, отримання податкової консультації з чіткою відповіддю на поставлене питання сприяє уникненню в подальшому податкових спорів щодо поставленого питання та стабільності суспільних відносин, а Державна фіскальна служба України як контролюючий орган зобов'язана вживати заходів до уникнення можливих податкових спорів, в тому числі, шляхом надання податкових консультацій з конкретних питань, що ним в даному випадку зроблено не було.

На підставі вищевикладеного, ст. 11, 160-163, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 16.08.17 р. №1632/А/99-99-13-01-02-14/іПК.

3. Зобов'язати Державну фіскальну службу України повторно розглянути звернення про отримання податкової консультації ОСОБА_1 від 14.07.17 р. з врахуванням Закону України "Про виконавче провадження".

4. Постанова може бути оскаржена в порядку ст. 186 КАС України.

Головуючий Суддя О.В. Головань

Судді Я.І. Добрянська

О.О. Власенкова

Повний текст постанови

виготовлено і підписано 14.12.17 р.