Справа № 642/5975/17
Суддя: Бондаренко В. В.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"27" грудня 2017 р.
Справа№642/5975/17
Провадження №2-а/642/554/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2017 суддя Ленінського районного суду м. Харкова Бондаренко В.В. розглянувши у спрощеному проваджені в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства Оборони України про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просив: Визнати протиправним та скасувати п. 9 протоколу №85 від 18.08.2017 р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум; Зобов`язати Харківський Обласний Військовий Комісаріат подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року; Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, з урахуванням раніше виплаченої суми; Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст. 267 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення; Зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 267 КАС України подати у 45 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що Міністерство оборони України приймаючи рішення на «Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум» про призначення позивачу одноразової грошової допомоги 18.08.2017р. п.9 протоколу №85не дотрималось вимог ст. пп. б) п.1 ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року) та п.1 та п. 2 прикінцевих положень Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII 6, що свідчить про порушення принципів викладених у ч. 3 ст. 2 КАС України.

Від представника відповідача - ХОВК у встановлений строк надійшли письмові заперечення, в яких він зазначає, що Міністерством оборони України при прийнятті оскаржуваного рішення чітко дотримано норми Закону від 20.12.1991 № 2011-XII та Порядку 975 та виконано рішення Суду та у зв`язку з чим підстав для повторного подання документів не має.

Від представника відповідача - Міністерства Оборони України у встановлений строк надійшов відзив на позовну заяву в якому представник МОУ зазначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є законним та обґрунтованим, а позивач не вірно трактує Закон від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року) та п.1 та п. 2 прикінцевих положень Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII 6 та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Від представника відповідача - Міністерства Оборони України на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за загальними правилами, оскільки позивачем не повідомлені обставини справи у повному обсязі.

Суд керуючись ч. 6 ст. 262 та п. 2 ч.1 ст. 263 КАС України відмовляє в задоволенні даної заяви (клопотання) оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі незначної складності та не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Керуючись частини другої статті 2 КАС України, Суд дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, встановив наступне.

Позивачу було призначено одноразову грошову допомогу Міністерством оборони України на підставі довідки МСЕК від 16.09.2015р. згідно якої позивач визнаний інвалідом ІІ групи з причин: поранення, ЗЧМТ, контузія та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
П.п.4 п.2 ст. 16 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII визначено право позивача на отримання зазначеної допомоги , оскільки інвалідність позивачу встановлено після звільнення з військової служби з причини поранення, ЗЧМТ, контузії та захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Вищевказані обставини також встановлені Постановою Ленінського районного суду м. Харкова та ухвалою Харківського апеляційного Адміністративного Суду по справі №642/62/17 та згідно ст. 78 КАС України є встановленими і не підлягають доказуванню в даному процесі.
На момент винесення оскаржуваного рішення Міністерства оборони України 18.08.2017р. діяла редакція Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року).

Згідно п.1 та п. 2 прикінцевих положень Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII 6:

1. Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

2. Встановити, що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.

Стосовно позивача до набрання чинності Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII 6 не було прийнято жодного рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги, а від так дія Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII 6 розповсюджується на позивача.

Пп. б) п.1 ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року) на момент винесення оскаржуваного рішення передбачено розмір одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи (п.п. 4 п. 2 статті 16 цього Закону) у 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Як вбачається з листа від 06.09.2017р. Харківським обласним військовим комісаріатом було повідомлено позивача про рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум від 18.08.2017р. протокол №85 п. 9, відповідно до якого комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум прийнято рішення призначити позивачу одноразову грошову допомогу, з підстав встановлення позивачу інвалідності ІІ групи внаслідок поранення пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах , де велись бойові дії в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності в сумі 275600 (двісті сімдесят п`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп.
П. 2 прикінцевих положень Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII 6 визначено коло осіб на яких не розповсюджується дія даного Закону, а саме, щодо тих осіб, щодо яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги.

Згідно приписів ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України,

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 15.10.2009 року по справі "Комнацький проти України" визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією (від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 "Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод").

В остаточному рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Полторацький проти України" від 29.04.2003 (заява № 38812/97) зазначається, що державні органи повинні діяти відповідно до закону, що означає те, що діяльність державних органів повинна бути передбачувана для особи, тобто особа повинна бути здатна передбачити наслідки діяльності державних органів для себе. Аналогічні висновки Європейського суду з прав людини зроблені в пункті 27 Остаточного рішення у справі "Крюслін проти Франції" від 24.04.1990 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ювіг проти Франції".

Враховуючи що редакція Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII 6 набрала чинності 07.05.2017р., а оскаржуване рішення винесене 18.08.2017р. суд приходить до висновку Міністерство Оборони України згідно приписів ст. 19 Конституції України повинно було застосовувати до позивачаЗакон від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року).

Що узгоджується з вищевказаною практикою Європейського суду з прав людини та приписами ст. 46 Конституції України згідно, якої громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд відхиляє доводи представника МОУ, який вважає, що оскаржуване рішення МОУ від 18.08.2017р. є законним оскільки винесено суб`єктом владних повноважень на виконання Постанови Ленінського районного Суду м.Харкова та Ухвали Харківського апеляційного Адміністративного Суду по справі №642/62/17 з огляду на наступне: предметом розгляду справи №642/62/17 було невідповідність дій та рішення суб`єкта владних повноважень (п. 1 протоколу №101 від 11.11.2016р. комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України) вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Предметом розгляду даної справи є невідповідність ч. 2 ст. 2 КАС України дій та рішення субєкта владних повноважень(п. 9протокол №85 від 18.08.2017р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум).
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Полторацький проти України" від 29.04.2003 (заява № 38812/97) в якому зазначається, що державні органи повинні діяти відповідно до закону, що означає те, що діяльність державних органів повинна бути передбачувана для особи, тобто особа повинна бути здатна передбачити наслідки діяльності державних органів для себе. Аналогічні висновки Європейського суду з прав людини зроблені в пункті 27 Остаточного рішення у справі "Крюслін проти Франції" від 24.04.1990 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ювіг проти Франції".

Згідно приписів ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто Міністерство оборони України в силу ст. 19 Конституції України 18.08.2017р. мав обов`язок при виконанні Постанови Ленінського районного Суду м. Харкова та Ухвали Харківського апеляційного Адміністративного Суду по справі №642/62/17 дотримуватись вимог Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року).

Суд зазначає, що Постановою Ленінського районного Суду м. Харкова по справі №642/62/17 не було зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги у певному розмірі, а лише зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути висновок та документи подані Харківським військовим комісаріатом та вирішити питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги…..» затвердженого постановою КМУ №975 від 25 грудня 2013р. та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України , який діяв на момент винесення Постанови Ленінського районного Суду м. Харкова по справі №642/62/17 завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При цьому, суд не підміняє суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.

Таким чином адміністративним Судом по справі 642/62/17 не вирішувалося питання призначення та розміру одноразової грошової допомоги,оскільки це є дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку».

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що відповідачем Міністерством оборони України не надано доказів правомірності свого рішення, які полягають у не дотриманні вимог ст. 19 Конституції України та Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року), при прийнятті рішення про призначення одноразової грошової допомоги, суд приходить до висновку, що останній має право призначення одноразової грошової допомогу згідно пп. б) п.1 ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року).

За таких обставин Суд приходить до висновку, що Міністерством оборони України були частково порушені та не визнані права позивача стосовно розміру одноразової грошової допомоги передбачені пп. б) п.1 ст. 16-2 Законом від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року).

Враховуючи наведені вище положення чинного законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування п. 9 протоколу №85 від 18.08.2017р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги позивачу з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Розглядаючи позовні вимоги в частині зобов`язання ОСОБА_2 подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) позивачу одноразової грошової допомогиз дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Суд зазначає, що оскільки рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги можливо прийняти на підставі наданих позивачем документів та висновку Харківського обласного військового комісаріату згідно приписів п. 13. Порядку 975, тому суд приходить до висновку щодо наявності підстав для зобов`язання ОСОБА_2 подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) позивачу одноразової грошової допомогиз дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Крім того, позивач, звертаючись до суду із позовом, порушив питання, що стосується здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 328 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що питання про надання звіту про виконання постанови вирішує суд, який прийняв судове рішення по суті спору не на користь суб`єкта владних повноважень.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 77, 241-246, 255, 257, 263, 295, 382 КАС України, ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 16, 16-1, 16-2, 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 (і.д.н. НОМЕР_1 ) до Харківського обласного військового комісаріату (Код НОМЕР_2 ), Міністерства Оборони України (Код. 00034022) про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п. 9 протоколу №85 від 18.08.2017р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум.

Зобов`язати ОСОБА_2 подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року

Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст. 382 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

Зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 382 КАС України подати у 45 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В.Бондаренко