Справа № 127/18271/17
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/18271/17

Головуючий у 1-й інстанції: Михайленко А.В.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

19 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Поліцейського роти №4 Управління патрульної поліції у м. Вінниці Маслія Олександра Леонідовича (далі - відповідач) про визнання протиправними дій та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

За приписами частини першої статті 311 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

29.08.2017 позивач звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом в якому просила відновити терміни для оскарження постанови; визнати протиправними дії лейтенанта Маслія О.Л. та скасувати постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2017 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 609300 від 03.07.2017, вбачається, що, 03.07.2017, близько 11 год. 45 хв., водій ОСОБА_2 в м. Вінниці по вул. Соборній, 22, керуючи транспортним засобом Toyota Auris, д.н.з. НОМЕР_1 здійснила зупинку автомобіля в зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено", та не пред'явила на вимогу посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушила вимоги ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 статті 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За вчинене правопорушення на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернулась до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що дії поліцейського роти №4 Управління патрульної поліції у м. Вінниці Маслія О. Л. щодо винесення постанови у справі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2 є правомірними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII) вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України), дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема: в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі (п. 8.4).

Розділом 33 ПДР України зазначено, що заборонні знаки - знак 3.34 "Зупинка заборонена" - забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Пунктом 15.1 ПДР України передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, зупинка/стоянка транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено" створює об'єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, автоматичну фото- і відеотехніку.

При цьому, з відеозапису правопорушення, зафіксованого нагрудною відеокамерою працівника поліції вбачається, що позивач дійсно здійснила зупинку в зоні дії знаку 3.34 "Зупинка заборонена".

Посилання позивача на те, що працівники поліції перешкоджали руху її автомобіля спростовується вищевказаним відеозаписом, з якого вбачається, що коли працівники поліції підійшли до автомобіля позивача, то він уже знаходився припаркованим в зоні дії заборонного знаку.

Як зазначалось судом вище, саме зупинка транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено" створює об'єктивну сторону правопорушення, не залежно від створення водієм, який його допустив, аварійної ситуації, як зазначила позивач.

Статтею 16 Закону № 3353-XII визначено основні права та обов'язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

Підпунктом "а" п. 2.1 ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Підпунктом "ґ" п. 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно підпункту "а" п. 2.4 ПДР, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

З наведених положень слідує, що водій зобов'язаний мати при собі посвідчення водія та поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і за вимогою співробітників поліції пред'являти його для перевірки.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Матеріалами справи, а саме, вищевказаним відеозаписом з нагрудної камери поліцейського підтверджується, що позивач дійсно відмовилась надати посвідчення водія та поліс обов'язкового страхування на вимогу працівника патрульної поліції.

Вказане не заперечується позивачем ні в позові ні в апеляційній скарзі.

Також є безпідставними посилання позивача на те, що строк притягнення її до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбачений ст. 38 КУпАП минув виходячи з наступного.

Згідно ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Згідно матеріалів справи, 03.07.2017 позивачем вчинено вищевказане адміністративне правопорушення. Оскаржувана постанова відповідачем прийнята 03.07.2017.

Таким чином, твердження позивача про порушення відповідачем строку притягнення її до відповідальності є безпідставним та суперечить матеріалам справи.

Щодо посилання позивача на те, що працівник поліції на підставі ст. 22 КУпАП міг обмежитись усним зауваженням, слід зазначити, що враховуючи обставини справи та санкції ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідач правомірно обрав і застосував вид адміністративного стягнення за вчинені правопорушення.

Отже, вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які колегія суддів вважає належними та допустимими та які безперечно свідчать про порушення позивачем ПДР України.

Посилання позивача в адміністративному позові та апеляційній скарзі не спростовують висновків яких дійшов суд першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України , суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2017 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.