Справа № 802/1767/17-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1767/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук І.М.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

20 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Драчук Т. О. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представників відповідача: Довбенко М.П., Клюси Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представники відповідача доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та за обставин викладених в ній просили суд задовольнити її, а постанову суду першої інстанції - скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 07.11.2015 року згідно з наказом №1 о/с ОСОБА_5 був прийнятий на службу до Національної поліції України та прийняв присягу працівника поліції.

10.08.2017 в ході реалізації матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР під №0000283 від 09.08.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, працівниками Вінницького управління ДВБ НПУ та працівниками прокуратури Вінницької області, задокументовано факт отримання неправомірної вигоди, в тому числі, старшим оперуповноваженим відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, капітаном поліції ОСОБА_5

11.08.2017 року з метою проведення повного, усебічного та об'єктивного службового розслідування за фактом внесення до ЄРДР відомостей №0000283 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України щодо отримання неправомірної вигоди окремими поліцейськими УБЗПТЛ ГУ НП у Вінницькій області, наказом № 1305 т.в.о. начальника ГУ НП у Вінницькій області Сокирана С.В. було призначено службове розслідування та відсторонено від виконання службових обов'язків ОСОБА_5 (а.с. 34).

21.08.2017 року начальником ГУНП у Вінницькій області затверджено висновок службового розслідування за фактом розпочатого кримінального провадження № 0000283 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відносно поліцейських УБЗПТЛ ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_8, майора поліції ОСОБА_9 та капітана поліції ОСОБА_5 (а.с. 35-38).

Як слідує із вказаного висновку, позивачем порушено службову дисципліну, Присягу поліцейського, вимоги ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460- ІV, пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", Закону України "Про запобігання корупції", що виразилось у вчинку, несумісному з перебуванням в Національній поліції України. Керуючись статтями 2, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту внутрішніх справ України, старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців УБЗПТЛ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 звільнити зі служби в поліції.

22.08.2017 року за результатами службового розслідування ГУ Національної поліції у Вінницькій області винесено наказ №1240 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУНП у Вінницькій області, зокрема, старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців УБЗПТЛ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 - у вигляді звільнення зі служби в поліції.

05.09.2017 року наказом начальника ГУ НП у Вінницькій області №161 о/с відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців УБЗПТЛ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 звільнено зі служби в поліції.

Не погоджуючись з такими рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 2 липня 2015 року.

Відповідно до частини 1 статті 3 вказаного Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 9 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 23.12.2015 №901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" вказано, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Так, відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Дисциплінарного статуту).

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно ст. 14 Дисциплінарного статуту, з метою з'ясування обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою начальник призначає службове розслідування, що має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Відповідно до пп. 2.2.2. п. 2.1. розділу ІІ Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.03.2013 №230 (далі - Інструкція №230) підставою для проведення службового розслідування є реєстрація в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою рядового та начальницького складу кримінальне правопорушення.

При цьому, п. 5.2-5.3 Інструкції №230 вказано, що початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Згідно абз. 1 п.5.4 Інструкції № 230, якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Пунктом 6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII вказано, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Що стосується посилання апелянта на те, що ОСОБА_5 притягнуто до дисциплінарної відповідальності не за порушення відносно нього кримінального провадження, а безпосередньо за допущене ним порушення вимог ч. 1 ст. 24 Закону України "Про запобігання корупції", а саме: не вжиття ОСОБА_5 заходів щодо повідомлення безпосереднього керівника про надходження пропозиції в отриманні неправомірної вигоди, факт отримання якої задокументований в матеріалах кримінального провадження №0000283, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для проведення службового розслідування відповідачем зазначено інформацію, яка надійшла 11.08.2017 до чергової частини ГУ Національної поліції у Вінницькій області про те, що в ході реалізації матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під № 0000283 від 09.08.2017, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, працівниками Вінницького управління ДВБ НПУ та працівниками прокуратури Вінницької області задокументовано факт отримання неправомірної вигоди поліцейськими УБЗПТЛ ГУНП у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_8, майором поліції ОСОБА_9 та капітаном поліції ОСОБА_5

Із змісту висновку, затвердженого начальником ГУНП у Вінницькій області від 21.08.2017 року вбачається, що в ході проведення службового розслідування комісія встановила наступне.

"З пояснення ОСОБА_11 вбачається, що 06.08.2017 р. ОСОБА_12 прибув до домогосподарства заявниці, де показав їй фотокартку зятя та свідоцтво про одруження її дочки ОСОБА_13 ОСОБА_12 за не притягнення її дочки до кримінальної відповідальності за укладання фіктивного шлюбу з громадянином іншої держави висунув вимогу гр. ОСОБА_11 про надання йому неправомірної вигоди у розмірі 3000 грн., які вона повинна була передати йому на протязі трьох діб.

09.08.2017 року громадянка ОСОБА_11 звернулась до Вінницького управління ДВБ НПУ із заявою про вимагання ОСОБА_12 у неї неправомірної вигоди.

10.08.2017 року приблизно о 15.00 год. до домогосподарства гр. ОСОБА_11 на автомобілі (марку та колір не пам'ятає) прибув ОСОБА_12 Сівши на заднє сидіння автомобіля, за кермом якого знаходився ОСОБА_12 та перебували ще двоє невідомих їй чоловіків, один з яких сидів на передньому пасажирському сидінні, а інший поруч з нею. Потім, ОСОБА_12 сказав покласти кошти на аркуш паперу, який лежав на задньому сидінні. Поклавши кошти на вказаний аркуш в сумі 3000 грн. гр. ОСОБА_11 вийшла з автомобіля та направилась додому.

Прокуратурою Вінницької області відомості за заявою гр. ОСОБА_11, яка надійшла з Вінницького управління ДВБ НПУ, внесено до ЄРДР за № 0000283 від 09.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 (прийняття пропозиції або одержання неправомірної вигоди службовою особою) КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 10.08.2017 в період часу з 15.30 год. по 16.00 год. біля домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1, в автомобілі марки "Volkswagen Воrа" д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 отримали від гр. ОСОБА_11 неправомірну у розмірі 3000 грн.

Цього ж дня, приблизно о 16.40 год. на 13-му кілометрі автошляху "Вінниця- Гнівань" вказані поліцейські були затримані працівниками Вінницького управління ДВБ НПУ та прокуратури Вінницької області після отримання неправомірної вигоди. В подальшому ОСОБА_12, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 було доставлено до СВ прокуратури Вінницької області, де затримано в порядку ст. 208 (затримання уповноваженою службовою особою) КПК України та поміщено до 1ТТ № 1 ГУНП у Вінницькій області.

Вказані протиправні дії останніх було задокументовано у ході проведення оперативно - розшукових та технічних заходів.

11.08.2017 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

12.08.2017 року ухвалою Вінницького міського суду в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Вінницької області Луценка Р.В. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 - відмовлено.

На даний час досудове розслідування за кримінальним провадженням № 0000283 не завершене, остаточне рішення не прийнято".

У зв'язку з вищенаведеним, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що даний висновок службового розслідування містить опис події, яка відбулась 10.08.2017 року, та обставини якої мають досліджуватись судом в рамках кримінальної справи.

При цьому, згідно ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Водночас, положеннями ч. 1 ст. 24 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов'язані невідкладно вжити таких заходів:

1) відмовитися від пропозиції;

2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію;

3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників;

4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції.

Посилання апелянта на те, що позивач здійснив порушення антикорупційного законодавства, яке виразилось у не вжитті останнім заходів передбачених ч. 1 ст. 24 Закону України "Про запобігання корупції", а саме не повідомлення безпосереднього керівника про надходження пропозиції в отриманні неправомірної вигоди - коштів у сумі 3000,00 грн. є безпідставними, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" неправомірна вигода - грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Однак, матеріали справи не містять жодних процесуальних документів/рішень, які б кваліфікували відповідні кошти саме як неправомірну вигоду.

Судова колегія зауважує, що ні в апеляційній скарзі, ні під час судового засідання представники відповідача не надали докази факту того, що ОСОБА_5 отримав неправомірну вигоду.

При цьому, під час судового засідання представник позивача надала суду копію протокола обшуку Фольксваген-Бора від 10 серпня 2017 року, згідно якого вбачається, що будь-які гроші з даної машини не вилучались. Відтак, посилання апелянта на те, що ОСОБА_5 отримав неправомірну вигоду є необгрунтованим.

Окрім того, суд звертає увагу, що висновки службового розслідування, проведеного відносно позивача, ґрунтуються виключно на матеріалах кримінального провадження №0000283. Тому, посилання представників відповідача на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 22 серпня 2017 року, яка на їх думку підтверджує обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у кримінальному правопорушенні є безпідставними, оскільки даним рішенням суду не встановлено факт порушення позивачем антикорупційного законодавства.

Водночас, апелянт не надав докази того, що жодний із наявних документів в службовому розслідуванні містить інформацію, яка б свідчила про обізнаність ОСОБА_5 про існування обставин, які б зобов'язували його вжити заходи передбачені ч. 1 ст. 24 Закону України "Про запобігання корупції".

При цьому, суд зазначає на те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також кваліфікація відповідних грошових коштів саме як неправомірної вигоди, може бути встановлена лише вироком суду в межах розгляду кримінального провадження №0000283, а не матеріалами службового розслідування.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про поновлення позивача на посаді, з якої він був законно звільнений.

Окрім того, згідно ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відтак, позовна вимога ОСОБА_5 про стягнення з відповідача грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу також підлягає задоволенню.

При цьому, згідно позиції Верховного Суду України, яка викладена у Постанові від 14.01.2014 р. № 21-395а13, відповідно до якої, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, суд має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у порядку.

Згідно довідки про доходи позивача, виданої відділом УФЗБО ГУ НП у Вінницькій області 10.10.2017 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_5 становить 346,93 грн.

Кількість днів вимушеного прогулу станом на день прийняття цього рішення становить 51 календарний день (з 05.09.2017 року по 26.10.2017 року), у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню, становить 17693,43 грн. (346,93 грн. х 51 день).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час ії розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 грудня 2017 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Драчук Т. О. Совгира Д. І.