Справа № 592/13170/17
Суддя: Алфьоров А. М.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/708/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Алфьоров А.М., за участю секретаря судового засідання Літовченко С.М., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області, Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 міської ради про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебуває на обліку у Департаменті соціального захисту населення ОСОБА_3 міської ради, як особа, яка переміщена з району проведення антитерористичної операції. З часу її переміщення отримання призначеної пенсії, яка є її єдиним джерелом для існування, здійснювалося за місцем перебування на обліку - у ОСОБА_3 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області, проте з жовтня 2017 р. виплата пенсії їй була припинена у звязку з відсутністю за фактичним місцем проживання (перебування). Відповідачем рішення про припинення виплати пенсії не виносилось. Вважає, що припинення виплат пенсії було здійснено відповідачем поза процедурою, встановленою законом. Просить суд: визнати дії ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення їй нарахування і виплати пенсії протиправними; зобовязати Сумське обєднане Управління Пенсійного фонду України Сумської області поновити їй нарахування та виплату пенсії, а також сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії та сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії з 01.10.2017 р.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявилася, просила розглядати справу без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку у Департаменті соціального захисту населення ОСОБА_3 міської ради як особа, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з с. Іванівка, Антрацитівського району, Луганської області та отримувала пенсію за віком у ОСОБА_3 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області.

З 01.10.2017 р. виплата пенсії ОСОБА_2 була призупинена у звязку з скасуванням її довідки внутрішньо переміщеної особи.

Статтею 46 Конституція України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено підстави припинення виплати пенсії та визначено, що виплата пенсії припиняється або за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду, або за рішенням суду.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з частиною 2 ст. 14 Закону України від 20.03.2003 р. «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 р. № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м. Антрацит.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обовязки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сімї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоровя; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не встановлюють обмеження права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

Судом встановлено, що рішення ОСОБА_3 обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області про зупинення з 01.10.2017 р. виплати пенсії позивачу ОСОБА_2 відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не приймалось.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Пічкур проти України» зазначено про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», Європейський суд з прав людини визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністровя (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за ст. 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Пункт 333 цього рішення зазначає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратиський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію, що держава повинна усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 р., зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України, як актом прямої дії.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72-77, 243-246, 250 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області, Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 міської ради про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_2 з 01.10.2017 року протиправними.

Зобовязати Сумське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області поновити ОСОБА_2 нарахування та виплату пенсії, а також сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії з 01.10.2017 р.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.М. Алфьоров