Справа № 810/3926/17
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року № 810/3926/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Лапія С.М., суддів: Василенко Г.Ю., Щавінського В.Р., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом ТОВ «Фармако» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ «Фармако» з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС України від 07.09.2017 року № 144828/20037376, а також зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 30.06.2017 № 313926.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення порушує його права та норми чинного законодавства, оскільки посилання відповідача на невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах не відповідає дійсності та спростовуються наданими документами. Зазначені документи та пояснення не були розглянуті та досліджені відповідачем при прийнятті рішень, що є підставою для визнання їх необґрунтованими та протиправними.

Представник позивача надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, зазначених у письмових запереченнях.

На підставі ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ТОВ «Фармако» є юридичною особою, має статус платника податку на додану вартість.

Видами діяльності позивача за КВЕД 2010 є:

- 46.46 Оптова торгівля фармацевтичними товарами;

- 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування;

- 73.20 Дослідження кон»юктури ринку та виявлення громадської думки;

- 73.11 Рекламні агентства;

- 47.73 Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах.

ТОВ «Фармако» володіє достатніми фінансовими, матеріальними та людськими ресурсами для здійснення статутної діяльності, має на балансі відповідні транспортні засоби, виробничі, приміщення, засоби виробництва тощо.

Так, між ТОВ «Фармако» (постачальник) і ТОВ «Мед-Сервіс» (покупець) укладено Договір поставки від 05.06.2017 року № ПК/103/336 (далі Договір).

Згідно п.6.7. Договору покупець зобов'язується оплачувати кожну конкретну партію Товару в строк, що не перевищує 35 (тридцять п'ять) календарних днів з дня виконанням Постачальником зобов'язань з поставки Товару.

Відповідно до пункту 2.7. Договору строк поставки Товару встановлюється у Замовленні, але не може перевищувати 5 (пяти) робочих днів з дати подання Замовлення Покупцем. Постачальник зобовязується поставляти Товар у погоджений Сторонами у Замовленні строк. У випадку порушення Постачальником строку поставки (дострокової поставки або поставки після спливу погодженого строку) Покупець має право відмовитись від прийняття та оплати Товару.

Відповідно до умов Договору поставки ТОВ «Фармако» протягом червня 2017 поставлено ТОВ «Мед-Сервіс» товар:

- за ставкою ПДВ 20 % на загальну суму 13070,70 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 2178,48 грн.;

- за ставкою ПДВ 7 % на загальну суму 116345,95 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 7611,38 грн.

Всього за ставками ПДВ 20% та 7% поставлено товару ТОВ «Мед-Сервіс» на загальну суму 129416,65 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 9789,86 грн.

Наведені господарські операції у повному обсязі відображені у бухгалтерському обліку підприємства (картка рахунку по контрагенту - покупцю ТОВ «Мед-Сервіс», картка рахунку по контрагенту постачальнику ТОВ «Джонсон і Джонсон Україна», картка рахунку по контрагенту постачальнику ТОВ «Лекфарм»).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України позивачем були належним чином оформлена податкова накладна від 30.06.2017 № 313926 та подана на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних 12.07.2017.

Через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, версія 2.2.13.7, позивачем 12.07.2017 була отримана Квитанція № 1, якою повідомлено, що податкова накладна від 30.06.2017 № 313926 доставлена до центрального рівня ДПС України 12.07.2017, але її реєстрація зупинена у відповідності до п.201.16 ст. 201 ПК України.

Виявлені помилки: відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 1704,3002.. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.

На пропозицію надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН, позивач надав документи, які підтверджують реальність здійснення господарської операції по даним податковим накладним, що підтверджується матеріалами справи ( т. 1 а.с.26-161) :

Однак, рішенням Комісії Державної фіскальної служби України від 07.09.2017р. № 144828/20037376 було відмовлено у реєстрації ПН № 313926 від 30.06.2017р.

Позивачем 18.09.2017 року на адресу Державної фіскальної служби України була направлена скарга на рішення Комісії ДФС України від 07.09.2017 № 144828/20037376 про відмову в реєстрації ПН № 313926 від 30.06.2017 в ЄРПН (в порядку п. 56.23. ст. 56 ПК України) з наданням копій документів про підтвердження реальності здійснення операцій, проте, 10.10.2017 Комісією з питань розгляду скарг ДФС України скаргу було залишено без задоволення, рішення Комісії ДФС України - без змін.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваним рішенням ДФС, звернувся до суду за захистом своїх інтересів.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню Державної фіскальної служби України, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини та приписи законодавства.

Пунктом 201.10. статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до п. 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2010 р. № 1246 (далі - Порядок № 1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки з питань відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту) та з інших питань.

Пунктом 13 Порядку № 1246 визначено, що за результатами зазначених перевірок формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Згідно п. 74.2. статті 74 ПК України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.п. 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України).

Зазначена комісія приймає рішення про:

реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів.

Постановою КМУ від 29.03.2017 № 190 "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" встановлено вичерпний перелік підстав для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Як слідує з позовної заяви, позивач посилався на відсутність в оскаржуваному Рішенні обґрунтувань, на підставі яких Комісією відмовлено в реєстрації ПН. Зазначений факт унеможливлює та фактично позбавляє позивача права не тільки надати документи, підтверджуючі його господарську діяльність, але і належним чином оскаржити рішення податкового органу про відмову в реєстрації податкової накладної.

З матеріалів справи слідує, що Рішення Комісії ДФС від 07.09.2017 року № 144828/20037376 про відмову в реєстрації ПН, зазначеної в Квитанції, не містять жодної конкретної/ інформації щодо причин, підстав та обґрунтувань прийняття такого рішення.

Згідно вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що орган влади зобов'язаний "виправдати" свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Вмотивоване рішення дає можливість його оскаржити та отримати перегляд в судовому порядку.

Оскаржуване позивачем Рішення Комісії ДФС від 07.09.2017 року № 144828/20037376 є актом індивідуальної дії.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, індивідуальних справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Дана позиція висловлена в правовому висновку Верховного суду України (постанова від 01.12.2009 року № 09/236).

А тому суд вважає, що оскаржуване Рішення ДФС України є нечітким та незрозумілим, зокрема, не тільки для платника податків, а й для інших суб'єктів правовідносин та суду.

Суд дійшов висновку, що оскаржуване Рішення є необґрунтованим, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковими накладними, у реєстрації яких було відмовлено.

У той же час, з рішень контролюючого органу не зрозуміло, чому не враховані пояснення позивача, не надана оцінка направленим ним документам та відсутнє посилання на норми Закону, якими відповідач обґрунтовує свої рішення.

Оскільки суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийняті не у спосіб, визначений законом, відтак, є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо вимоги про покладення на Державну фіскальну службу України обов'язку зареєструвати податкову накладну ТОВ «Фармако" від 30.06.2017 № 313926 в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Аналізуючи дані положення КАС України, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

З огляду на висновок суду щодо протиправності оскаржуваного рішення, а також те, що вказаним рішенням порушено право позивача на отримання податкового кредиту, вказана вимога також підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності своїх рішень, а тому останні підлягають скасуванню.

Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 3200, 00 грн. (платіжне доручення від 09.11.2017).

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати у сумі 3200, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 69, 70, 71, 94, 97, 122, 128, 158-163, 167, 254, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС України від 07.09.2017 року № 144828/20037376.

Зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 30.06.2017 № 313926.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України () на користь ТОВ «Фармако» понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Судді Лапій С.М.

ОСОБА_1

ОСОБА_2