Справа № 825/1647/17
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року м. Чернігів Справа № 825/1647/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Дякова В.І.,

за участю секретаря - Лазаренко В.Г.,

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ''ВіЕйБі Банк'' ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

У С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ''ВіЕйБі Банк'' ОСОБА_3 (далі - ПАТ ''ВіЕйБі Банк'', позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі- ГУ ДФС у Чернігівській області, відповідач) від 25.09.2017 № НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуване рішення прийнято під час здійснення процедури ліквідації банку, а тому дія Податкового кодексу України на позивача не розповсюджується.

За клопотанням представника позивача 06.12.2017 провадження у справі було зупинено до 21.12.2017.

21.12.2017 представник позивача в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити повністю.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на правомірність висновків під час перевірки та вказав, що ПАТ ''ВіЕйБі Банк'' порушення терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання із земельного податку протягом строків, визначених п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України. В результаті подання уточнюючої декларації з плати за землю відбулося зменшення абсолютного значення суми боргу та виникли умовно нараховані штрафні санкції. При винесенні рішення відповідач діяв на підставі та у межах діючого законодавства. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

За результатом проведеної камеральної перевірки податкової звітності управління податків і зборів з юридичних осіб складено акт від 22.08.2017 № 197/25-01-12-06-19017842 (а.с. 9-10).

В акті перевірки від 22.08.2017 №197/25-01-12-06-19017842 встановлено порушення платником термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання із земельного податку протягом строків, визначених п.287.3 ст. 287 Податкового кодексу України.

01.09.2017 позивачем подано заперечення на акт перевірки від 22.08.2017 (а.с. 11).

За результатами розгляду заперечень 15.09.2017 відповідач листом-відповіддю повідомив позивача про те, що висновки акту перевірки від 22.08.2017 залишено без змін (а.с. 13-15).

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 25 вересня 2017 року № НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано штраф 20% у розмірі 4061, 11 грн.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню позивач звернувся до суду для захисту своїх прав.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з наступного.

Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Разом з тим, відповідно до п. 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України від 23.02.2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 4452), який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товаристві «Всеукраїнський ОСОБА_4» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 121 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 2 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 листопада 2015 року № 35 продовжено термін здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 20 березня 2015 року (включно).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийняли рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» і призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 № 213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" та повноваження ліквідатор ПАТ «ВіЕйБі Банк», провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на два роки до 19.03.2018 включно.

Пунктом 16 статті 2 Закону № 4452 встановлено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

За змістом частини п'ятої статті 36 Закону № 4452 вбачається, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Відповідно до частин першої-третьої статті 46 Закону № 4452 уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду: строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Суд зазначає, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, а тому пріоритетним відносно Податкового кодексу України у правовідносинах стягнення заборгованості з банків, в яких введено тимчасову адміністрацію.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі № 6-2001цс15.

З матеріалів справи вбачається, що призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку та початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» відбулося 20.03.2015, а процедуру виведення банку з ринку розпочато ще у листопаді 2014 року.

Про чому, ПАТ «ВіЕйБі Банк» неодноразово повідомляло Ніжинську ОДПІ листами від 26.03.2015 № 20/1/3-4789, від 04.06.2016 № 18/1-11744 про початок процедури ліквідації банку та продовження її строків ліквідації.

Крім того, оголошення про ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» було опубліковано в газеті «Голос України» та Ніжинську ОДПІ повідомлено листом за вихідним номером 20/1/3-4789, про те що всі вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів з дня опубліковування зазначених відомостей в газеті «Голос України».

Таким чином, станом на час прийняття оскаржуваних рішень відповідач був обізнаний про ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Виходячи з системного аналізу наведених норм права суд зазначає, що нарахування штрафу позивачу є протиправним, адже на момент винесення оскаржуваних рішень та проведення перевірки у ПАТ «ВіЕйБі Банк» розпочато процедуру ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, суд звертає увагу на те, що податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби Чернігівській області № НОМЕР_1 винесено 25.09.2017.

Згідно з п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу Податкового кодексу України з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних зі днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Акт від 22.08.2017 № 197/25-01-12-06-19017842 про результати камеральної перевірки податкової звітності було отримано ПАТ «ВіЕйБі Банк» 28.08.2017. Запереченні до акту камеральної перевірки податкової звітності про несвоєчасну сплату було направлено адресу Головного управління ДФС у Чернігівській області 01.09.2017. Відповідь ГУ ДФС і Чернігівській області на заперечення ПАТ «ВіЕйБі Банк» за вихідним номером від 15.09.2017 № 4609/10/25-01- 12-03-06 надійшло на адресу ПАТ «ВіЕйБі Банк» 18.09.2017.

У звязку з вище викладеним можна дійти висновку, що відповідачем порушено строк винесення податкового повідомлення - рішення протягом трьох днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, що передбачено п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як субєкт владних повноважень не довів правомірність оскаржуваного рішення.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та визнається судом таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ''ВіЕйБі Банк'' ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 25.09.2017 № НОМЕР_1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Чернігівській області (, вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000) на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ''ВіЕйБі Банк'' ОСОБА_3 (код 19017842, вул. Дегтярівська, 27 Т, м. Київ, 04119) судові витрати в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д'яков