Справа № 826/19736/16
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2017 року № 826/19736/16

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного О.В.

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві

третя особа Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації

про визнання протиправними дій, скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві, третя особа: Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, в якому просить:

1. Визнати протиправним дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві, що проявились у винесенні постанови від 06.09.2016 р. про закінчення виконавчого провадження ВП № 51011933.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 06.09.2016 р. про закінчення виконавчого провадження ВП № 51011933.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві в результаті невиконання постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 04.02.2016 р. по справі № 826/20999/15 та обов'язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» винесено незаконну постанову про закінчення виконавчого провадження від 06.09.2016 р.

В судове засідання 11.12.2017 р. сторони не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомили.

Зважаючи на неявку в судове засідання представників сторін фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, а судом ухвалено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва суд дійшов висновку про наступне.

31.08.2015 р. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання неправомірними дії та стягнення гарантованої держави суми коштів.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 04.02.2016 р. по справі № 826/20999/15 позов Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної у м.Києві державної адміністрації щодо відмови у відшкодуванні АТ «Брокбізнесбанк» суми коштів у розмірі 541 935,00 грн., виплачені в період з 03.03.2014 р. по 02.02.2015 р. вивільненим працівникам, які відносяться до пільгової категорії громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної у м.Києві державної адміністрації повторно розглянути документи АТ «Брокбізнесбанк» щодо компенсації витрат за період з 01.03.2014 р. по 02.02.2015 р., пов'язані з виплатою компенсацій та допомоги працівникам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 541 935,00 грн., згідно листа від 13.07.2015 р., підготувати висновок щодо повернення коштів, що підлягають відшкодуванню та направити його разом із іншими, передбаченими законодавством документами, Головному управлінню Державної казначейської служби України в м.Києві.

14.04.2016 р. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» отримано виконавчий лист по справі № 826/20999/15 від 31.04.2016 р., виданий Окружним адміністративним судом м.Києва.

Уповноважена особа Фонду на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» 21.04.2016 р. звернулась із заявою про примусове виконання рішення (вх. № 3031) до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві. За результатами розгляду вказаної заяви старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Пишний А.В. виніс постанову від 06.05.2016 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 51011933.

12.09.2016 р. на адресу АТ «Брокбізнесбанк» надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 51011933 від 06.09.2016 р.

Підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 5101193 від 06.09.2016 р. стало те, що боржником підготовлено відповідний пакет документів та направлено до Головного управління Державної казначейської служби України в м.Києві.

Не погоджуючись із винесеною постановою, вважаючи її передчасною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, позивач звернувся до суду із позовом про визнання її протиправною та скасування.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищезазначеного, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Розглядаючи позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного О.В., суд виходить зі змісту положень частини 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, чинній на час звернення позивача до суду, згідно з якими учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, при визначенні юрисдикції суд виходить з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (надалі - Закон № 606-XIV), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною 4 ст. 82 Закону № 606-XIV встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 названого Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

У той же час, ч. 2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України для відповідної категорії справ встановлені скорочені строки звернення до суду - 10 днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 названого Кодексу адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до суду з адміністративним позовом про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 06.09.2016 р. ВП № 51011933, в обґрунтування поважності пропуску визначеного ч. 2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України строку, позивач зазначає, що дізнався про порушення своїх прав та інтересів 01.12.2016 р. під час особистого прийому у начальника управління Державної казначейської служби України у м.Києві, отримавши копію листа Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві від 01.12.2016 р. № 5-09/2473-14201.

З наведеного листа вбачається, що органи Державної казначейської служби не мають змоги здійснити перерахування грошових коштів, що підлягають відшкодуванню АТ «Брокбізнесбанк» у розмірі 522 898,92 грн., оскільки Управлінням праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в м.Києві державної адміністрації не надано, разом із пакетом документів, платіжне доручення, надання якого передбачено Порядком використання коштів Державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. № 936 та Порядком казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012 р. № 1407.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про пропущення строку звернення до суду з поважних причин.

Згідно зі статтею 124 Конституції України всі судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 1 ст. 6 Закону № 606-XIV передбачено гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні, зокрема державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. ч. 1 -2 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові (ч. 5 Закону № 606-XIV).

Частиною 1 ст. 31 Закону N 606-XIV передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 27 Закону N 606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Таким чином, державний виконавець, в силу покладених на нього обов'язків чинним законодавством, повинен протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження та обов'язково надати боржнику строк для самостійного виконання виконавчого документу. При цьому постанову про відкриття виконавчого провадження державний виконавець зобов'язаний надіслати боржнику, разом із супровідним листом, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону N 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч. 3 цієї статті).

Таким чином, приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний перевірити чи в повному обсязі було виконано рішення згідно із виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для закінчення виконавчого провадження та винесення оскаржуваної постанови став лист Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної у м.Києва державної адміністрації про повторний розгляд документів ПАТ «Брокбізнесбанк» щодо компенсації витрат за період з 03.03.2014 р. по 02.02.2015 р., пов'язаних із виплатою компенсацій та допомоги працівникам відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно вказаного листа, боржником підготовлено відповідний пакет документів та направлено до Головного управління Державної казначейської служби України в м.Києві.

Беручи до уваги вищевказаний лист державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві керуючись положеннями п. 8 ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження.

В той же час, відповідно до абз. 6 п. 6 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. № 936 Уповноважений орган перевіряє, реєструє, обліковує розрахунки та подає органам Казначейства платіжні документи для здійснення відповідних видатків, що проводяться в установленому порядку.

Пунктом 11.3 Розділу ХІ Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012 р. № 1407 визначено, що органи зазнайства здійснюють платежі на підставі відповідних платіжних доручень (додаток 32 до цього Порядку) за дорученням розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів у разі наявності в обліку відповідного бюджетного зобов'язання та бюджетного фінансового зобов'язання у межах залишків на рахунках для обліку відкритих асигнувань.

Виходячи із аналізу наведених вище положень слід дійти висновку, що перерахування коштів з державного бюджету здійснюється, зокрема, на підставі платіжного доручення.

Таким чином, разом із висновком щодо повернення коштів, що підлягають відшкодуванню АТ «Брокбізнесбанк» боржник мав направити до Головного управління Державної казначейської служби України в м.Києві платіжний документ для подальшого здійснення відповідних видатків із державного бюджету.

Зважаючи на викладене вище, беручи до уваги те, що Управлінням праці та соціального захисту населення Солом'янської районної у м.Києві державної адміністрації підготовлено не повний пакет документів, що унеможливлює перерахування коштів у розмірі 552 898,92 грн., що підлягають відшкодування ПАТ «Брокбізнесбанк» на підставі постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 04.02.2016 р. по справі № 826/20999/15, а також те, що на час розгляду даної справи в матеріалах справи відсутні докази її виконання, суд приходить до висновку, що дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві, що проявились у винесенні постанови від 06.09.2016 р. про закінчення виконавчого провадження ВП № 51011933 є передчасними, вчиненими без перевірки її фактичного виконання, а тому її слід визнати протиправною та скасувати.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з аналізу положень чинного законодавства та доказів, наявних у матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятого на їх підставі рішення.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв'язку із задоволенням позову підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. задовольнити повністю.

Визнати протиправним дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві, що проявились у винесенні постанови від 06.09.2016 р. про закінчення виконавчого провадження ВП № 51011933.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 06.09.2016 р. про закінчення виконавчого провадження ВП № 51011933.

Присудити на користь Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. понесені ним судові витрати в сумі 2 756,00 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко