Справа № 336/2921/17
Суддя: Галущенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 336/2921/17
пр. № 2-а/336/305/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 грудня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об*єднаного Управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов*язання вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, вказавши, що її спеціальний стаж роботи складає більше 25 років та відповідно до п. «е» ст.. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та вона має право на пенсію за вислугу років як працівник охорони здоров*я.

31.03.2017 року позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років, при цьому надавши трудову книжку та дані персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 р. по день звернення з заявою, для підтвердження спеціального стажу

Проте відповідачем було прийнято рішення від 14.04.2017 року № 2 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років у відповідності до п. «е» ст.. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Просить суд визнати рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років протиправним, зобов*язати ШО УПФУ м. Запоріжжя призначити позивачці пенсію за вислугу років з 14.04.2017 року та провести відповідні виплати. Стягнути з відповідача понесені судові витрати на правову допомогу.

Відповідачем направлені до суду заперечення на позов, в яких, посилаючись на законність дій відповідача та відсутність правових підстав для задоволення позову відповідач просив у позові відмовити.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 В.А.06.05.1961 року народження, з 31.03.2017 року звернулася із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До вказаної заяви позивачем додано копію паспорту, копію ідентифікаційного коду, трудову книжку, дані персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 р. по день звернення, копію диплома, копію свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дітей.

Рішенням комісії від 14.04.2017 року № 2 позивачці було відмовлено у призначення пенсії, оскільки період роботи позивача з 01.09.1999 року по 29.12.2000 року на посаді провізор в ТОВ «Фармакон» не зараховується до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, оскільки даний заклад не відноситься до установ охорони здоровя.

Перелік закладів охорони здоров*я і посад на яких дає право пенсію за вислугу років затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 04.11.1993 р. № 909.

Законом України «Про пенсійне забезпечення» станом на момент призначення пенсії, зазначається, що право на призначення пенсії за вислугою років мають працівники освіти, охорони здоров*я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України,не залежно від віку.

Так, в Правилах торгівлі лікарськими засобами в аптечних закладах, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 року № 1570, знайшло відображення поняття «аптека». Аптека- це заклад охорони здоров*я, основним завданням якого є забезпечення населення, закладів охорони здоров*, підприємств, установ та організацій лікарськими засобами шляхом роздрібної торгівлі.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно пункту «є» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років»затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров'я і соціального захисту призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років. Вказаним Переліком до установ охорони здоров'я відносяться аптеки, аптечні кіоски, аптечні магазини, а до посад відносяться, в тому числі, провізори, фармацевти (незалежно від найменування посад).

Відповідно статті 16 «Основ законодавства про охорону здоров'я» до закладів охорони здоров'я, які забезпечують безпосередню охорону здоров'я населення, віднесені санітарно-профілактичні, лікувально-профілактичні, фізкультурно-оздоровчі, санаторно-курортні, аптечні, науково-медичні та інші заклади охорони здоров'я.

Згідно пункту 3 наказу Міністерства охорони здоров'я України № 385 від 28 жовтня 2002 року «Про затвердження переліків закладів охорони здоров'я, лікарських і провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров'я» до фармацевтичних (аптечних) закладів відносяться: аптека, аптечна база(склад), база (склад) медичної техніки та інші.

Аналізуючи наведені законодавчі норми та нормативні акти до закладів охорони здоров'я віднесені аптечні бази (склади), бази (склади) медичної техніки, а до посад, які надають право на пільгову пенсію віднесені посада, зокрема, провізори, фармацевти (незалежно від найменування посад).

Як вбачається із копії трудової книжки ОСОБА_1., остання працювала на посаді провізору роздрібного відділу у ТОВ «Фармакон»з 01.09.1999 року по 19.12.2000 року, який відноситься до закладів охорони здоров'я, виходячи з наведених нормативних актів, за спеціальністю провізор.

Досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що спеціальний стаж ОСОБА_1 склав 25 років 8 місяців (на дату звернення до позивача із заявою про призначення пенсії).

Підсумовуючи вищевказані норми чинного законодавства суд дійшов до висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, а тому задовольняє позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено 640 грн. судового збору на рахунок Державного бюджету України в особі Управління ДКСУ в Шевченківському районі міста Запоріжжя Запорізької області. Тож, ця сума підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок Державного бюджету України.

При вирішенні питання про стягнення судових витрат на правову допомогу не на користь позивача,суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з правовою допомогою сторін, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Водночас,склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно роз'яснень у п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Витрати на правову допомогу,граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а її у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження обставин надання правової допомоги ОСОБА_1при розгляді даної справи суду були надані укладений між ОСОБА_1 та адвокатським об*єднанням «Довіра» договір про надання правової допомоги від 16.05.2017 р., розрахунок, квитанції про витрати на правову допомогу на загальну суму 1500 гр.00 коп., акт.

Водночас, належних документальних підтверджень факту внесення грошових коштів у касу адвоката та сплати суми гонорару відповідно до п. 3.1. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, до справи не надано.

З урахуванням цих обставин судові витрати на правову допомогу у даній справи свого підтвердження належними доказами не знайшли,тому вимоги про стягнення таких витрат суд залишає без задовлення.Таким чином, позивач має право на відшкодування понесених витрат, повязаних з розглядом справи судового збору за подачу адміністративного позову в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об*єднаного Управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов*язання вчинення дій- задовольнити.

Визнати протиправним рішення Шевченківського об*єднаного Управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя № 2 від 14.04.2017 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов*язати Шевченківське об*єднане Управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за вислугу років з 14.04.2017 року та провести відповідні виплати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 640 грн. (шістсот сорок) грн.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.А. Галущенко

14.12.17