Справа № 826/16366/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29 листопада 2017 року 16:22 № 826/16366/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення про застосування фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування:

- вимоги про сплату боргу (недоїмки) № від 13.10.2016;

- рішення № від 13.10.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідних сум фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

- податкового повідомлення-рішення № від 13.10.2016;

- податкового повідомлення-рішення № від 13.10.2016;

- податкового повідомлення-рішення № від 13.10.2016;

- податкового повідомлення-рішення № від 13.10.2016.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем було невірно застосовано норми законодавства, зокрема, зазначала, що не повинна була включати до складу доходів суму акцизного податку, виходячи з положень п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, звертала увагу суду, що висновки відповідача про не підтвердження та завищення позивачем витрат є помилковими і спростовуються наданими доказами, так само, як і висновки відповідача про неподання позивачем звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій, в силу чого, оскаржувані рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи, посилався на висновки, викладені у Акті перевірки, зазначив, що висновки відповідача є правомірними та обґрунтованими, так само як і оскаржувані рішення, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповідне судове засідання представник відповідача не прибув.

В порядку частини 6 ст.128 КАС України судом ухвалено про розгляд справи в письмовому провадженні.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог чинного законодавства з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, додержання законодавства щодо оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2015 фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

За наслідком перевірки було складено акт № 388/26-57-13-06/НОМЕР_1 від 29.09.2016 (далі - Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення позивачем:

- п.177.2, 177.4 ст.177, п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України - завищення витрат за 2013-2015 роки у загальній сумі 25 804,21 грн., у т.ч. у 2013р. - на 20 478,17 грн., у 2014р. - 3 432,50 грн., у 2015р. - на 1 893,54 грн. та заниження доходу за 2015р. на 24 435,42 грн.;

- п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України - заниження чистого доходу за період 2013-2015 р., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 7 926,79 грн., у т.ч. у 2013 р. - на 3 462,52 грн., у 2014 р. - на 514,87 грн., у 2015р. - на 3 949,40 грн;

- п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 16-1 Підрозділу 10 розділу XIX Кодексу - заниження та не перерахування до бюджету військового збору за 2015р. в розмірі 394,94 грн.;

- п. 4 ст. 4 Розділу II Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - заниження єдиного внеску, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р., на загальну суму 17433,25 грн., в т.ч. за 2013 -7105,92 грн., за 2014- 1191,08 грн., 2015 -9136,25 грн.;

- п. 198.3 ст. 198 Розділу V Податковго кодексу України - завищення податкового кредиту за липень 2013р. на загальну суму 1773,00 грн. та п. 187.1 ст. 187, п. 200.1 ст.200 Розділу V Податкового Кодексу України - заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 2474,00 грн., в т.ч.:за липень 2013 р. - 1773,00грн., за січень 2014р. - на 117 грн., за лютий 2014 р. -на 117 грн., за березень 2014 р. - на 117 грн., за квітень 2014 р. - на 117 грн., за травень 2014 р. - на 117 грн. та за червень 2014 р. - на 116 грн.

- п.7 ст. 3 Закону України від 06.07.1995р. №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», - неподання до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві звітів про використання реєстрів розрахункових операцій за листопад та грудень 2013 р. та електронних копії фіскальних звітних чеків за 24.07.2015р., 28.07.2015р., 05.10.2015р., 24.10.2015р. На підставі вказаного Акту перевірки відповідачем прийнято оскаржувані рішення:

- вимогу №001476/13/06 від 13.10.2016 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 17 433,25 грн.;

- рішення № від 13.10.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідних сум фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 2 098,63 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 13.10.2016, яким позивачу збільшено суму податку на додану вартість у розмірі 2 474,00 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 618,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 13.10.2016, яким позивачу збільшено суму податку з доходів фізичних осіб у розмірі 7 926,79 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 981,70 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 13.10.2016, яким позивачу збільшено суму військового збору у розмірі 394,94 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 98,74 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 13.10.2016, яким позивачу за платежем штрафні санкції порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг нараховано 1 020,00 грн.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд ввжає за доцільне зазначити наступне.

В частині встановленого відповідачем порушення п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України (далі - ПК України, тут і надалі - у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин), а саме заниження доходу за 2015 рік на 24435,42 грн. (стор.8 Акта перевірки).

Підпунктом 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Згідно з підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК України, платником акцизного податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Відповідно до п.164.1 ст.164 ПК України, базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування, згідно з п.177.2 ст.177 ПК України, є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

З аналізу вимог ст.ст. 14, 164, 177 та 212 ПК України, вбачається, що обов'язку платника податків формувати свої доходи за звітний період з урахуванням акцизного податку у ст. 177 ПК України не зазначено, оскільки вказаний податок є непрямим податком, який встановлюється у вигляді надбавки до ціни, оплачується покупцями при купівлі підакцизних товарів, а в бюджет вноситься продавцями таких товарів за визначеними Кодексом ставками. Тобто, кошти від акцизного податку, які включені до ціни товару, не є коштами суб'єкта підприємницької діяльності, так як вони є доходами бюджету і в повній сумі перераховуються на рахунок бюджету.

При цьому, відповідно до п.6.1 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 р. за N 860/4153) не визнаються доходами надходження від інших осіб: сума податку на додану вартість, акцизів, інших податків і обов'язкових платежів, що підлягають перерахуванню до бюджету й позабюджетних фондів.

Таким чином, висновок відповідача про порушення позивачем вимог п.177.2 ст.177 ПК України у зв'язку з не включенням до складу доходу суми акцизного податку та заниження доходу за 2015 рік на 24 435,42 грн. є безпідставним.

Крім того, у Акті перевірки міститься висновок відповідача про завищення ФОП ОСОБА_1 витрат (стор.8, 9 Акта перевірки), безпосередньо пов'язаних з отриманням доходу, за 2013 рік - у сумі 20 478,17 грн., за 2014 рік - у сумі 3 432,50 грн., за 2015 рік - у сумі 1 893,54 грн.

Такого висновку особи, які здійснювали перевірку дійшли з огляду на наступні обставини:

1) на підставі співставлення даних щодо фактичної оплати товару, залишків на початок та на кінець періодів встановлено завищення витрат на придбання ТМЦ у 2013 р. на 20 478,17 грн. та у 2014 р. на 1932,50 грн.;

2) до складу витрат у 2014 році ФОП ОСОБА_1 включено оренду устаткування - платіжного терміналу у ПАТ «Державний ощадний банк України» в розмірі 1500,00 грн., фактичного використання якого не здійснювалося, оскільки в банківських виписках по розрахункових рахунках відсутнє надходження коштів по розрахунках еквайрингу;

3) в 2015 році до складу витрат включено оплату земельного податку у сумі 616,84 грн. та збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства у сумі 1277,00 грн., які відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України, до витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, не належать.

Статтею 177 ПК України передбачено оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Так, п.п. 177.1, 177.2 вказаної статті ПК України встановлено наступне.

Доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п.86.1 ст.86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 № 395 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2013 р. за № 607/23139.

Підпунктом 1.7 пункту 1.вказаного Порядку передбачено наступне.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

Акт перевірки в частині встановленого завищення позивачем витрат на придбання ТМЦ у 2013 році на 20 478,17 грн. та у 2014 році на 1 932,50 грн. не містить посилань на первинні або інші документи, які підтверджують наявність зазначених фактів. Не містять відповідних пояснень і заперечення представника відповідача. Тому встановити обґрунтованість висновків контролюючого органу не вбачається за можливе.

За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність висновків Акта перевірки щодо встановленого завищення позивачем витрат на придбання ТМЦ у 2013 році на 20 478,17 грн. та у 2014 році на 1 932,50 грн.

Згідно з п.177.4 ст. 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

З вищезазначеної норми вбачається, що до витрат для визначення об'єкта оподаткування податком на доходи, отриманих фізичною особою - підприємцем, можуть бути включені лише ті витрати, які безпосередньо пов'язані з отриманням доходів та веденням господарської діяльності.

11.11.2013 між ПАТ «Державний ощадний банк України» як орендодавцем та ФОП ОСОБА_1 як орендарем укладено договір оренди устаткування №251, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у в строкове, платне, тимчасове користування устаткування - електронний пристрій, призначений для ініціювання переказу карткового рахунку держателя платіжної картки, у т.ч. видачі готівки, отримання довідкової інформації і друкування документа за операцією із застосуванням платіжних карток. Устаткування передано в оренду на виконання договору на еквайрингове обслуговування.

З платіжного доручення №66 від 11.03.2014 вбачається, що позивачем сплачено 1800,00 грн., у т.ч. ПДВ 300,00 грн., орендної плати за устаткування за вищезазначеним договором.

Враховуючи те, що позивач в період, що перевірявся, здійснювала роздрібну торгівлю продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (стор.3 Акта перевірки), суд вважає правомірним включення позивачем до складу витрат у 2014 році орендної плати в розмірі 1500,00 грн. за устаткування - платіжний термінал, оскільки такі витрати безпосередньо пов'язані з отриманням доходів та підпадають під дію п.177.4 ст.177 ПК України. Обставина відсутності надходження коштів на розрахункові рахунки позивача по розрахунках еквайрингу зазначеного не спростовує та не може бути підставою для висновків щодо завищення витрат суб'єкта господарювання у відповідному розмірі.

В частині встановленого порушення щодо включення до витрат в 2015 році суми земельного податку у розмірі 616,84 грн. позивач зазначила, що у підприємницькій діяльності використовує приміщення за адресою: м.Київ, вул. Генерала Наумова, 37-Б (зафіксовано також у Акті перевірки, стор.3), земельний податок за користування земельною ділянкою, на якому воно розташоване, і був включений до витрат.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Зважаючи на те, що земельний податок був сплачений позивачем за земельну ділянку, на якій розташоване приміщення, яке використовується для ведення підприємницької діяльності, суд вважає правомірним включення позивачем в 2015 році до витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, суми земельного податку у розмірі 616,84 грн.

Крім того, з 1 січня 2015 року Законом України від 28 грудня 2014 № 71-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» запроваджено акцизний податок з роздрібного продажу підакцизних товарів (пиво, алкогольні напої, тютюнові вироби, нафтопродукти та інше паливо) та одночасно скасовано збір на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства.

Пунктом 27 підрозділу 10 ПК України «Інші перехідні положення» встановлено, що за результатами провадження господарської діяльності за останній звітний (податковий) період 2014 року платники збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності, зокрема, збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства, подають податкові декларації (розрахунки) з таких податків та зборів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, суд погоджується з позивачем щодо правомірності включення нею у 2015 році суми збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства за грудень 2014 року до витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів.

Отже, в ході судового розгляду справи спростовано висновки відповідача про завищення позивачем витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходу, за 2013 рік - у сумі 20 478,17 грн., за 2014 рік - у сумі 3 432,50 грн. та за 2015 рік - у сумі 1 893,54 грн.

Таким чином, висновки відповідача щодо заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб у зв'язку із заниженням чистого доходу в сумі 50 329,93 грн. за 2013-2015 роки (завищення витрат на загальну суму 25 804,21 грн. та заниження доходу на 24 435,42 грн. за 2015 р.) є необґрунтованими, безпідставними та спростовані вищевикладеними обставинами та доказами.

У зв'язку із зазначеним, податкове повідомлення-рішення № від 13.10.2016, яким позивачу збільшено грошового зобов'язання з податку на прибуток та нараховано штрафні санкції, підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України та п.4 ч.1 ст.4 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується:

- для фізичних осіб - підприємців, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Висновку про заниження позивачем єдиного внеску відповідач дійшов у зв'язку із встановленим перевіркою заниженням чистого оподатковуваного доходу за 2013-2015 роки в сумі 50 329,93 грн. Оскільки зазначений висновок контролюючого органу спростовано у ході судового розгляду, вимога №001476/13/06 від 13.10.2016 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 17 433,25 грн. та рішення № від 13.10.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідних сум фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, - підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Підпунктом 1.2. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Із ст.163 ПК України вбачається, що такими доходами, зокрема є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Зважаючи на те, що судом встановлена безпідставність та необґрунтованість висновків відповідача про заниження чистого доходу зокрема і за 2015 рік, податкове повідомлення-рішення № від 13.10.2016, яким позивачу збільшено грошового зобов'язання з військового збору, підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Крім того, перевіркою встановлено завищення податкового кредиту за липень 2013 року на суму 1772,74 грн. (стор. 16 Акта перевірки) та зазначено: «податкова накладна від ДП ПАТ «Київхліб» «Хлібобулочний комбінат №10» на загальну суму 3 681,78 грн., сума ПДВ - 613,63 грн., ФОП ОСОБА_1 включена до податкового кредиту з ПДВ за переліком податкових накладних реєстру отриманих податкових накладних за липень 2013 року. До перевірки надано податкові накладні на придбання товару на загальну суму 3681,78 грн., сума ПДВ - 613,63 грн., при цьому до податкового кредиту ФОП ОСОБА_1 включила суму 2 389,37 грн.»

Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 ПК України).

До матеріалів справи долучено податкову накладну, виписану на адресу позивача ДП ПАТ «Київхліб» «Хлібокомбінат №10» від 31.07.2013 №292 на загальну суму 3 681,78 грн. (сума ПДВ - 613,63 грн.). Разом з тим, ДП ПАТ «Київхліб» «Хлібокомбінат №10» у липні 2013 р. на адресу позивача також було виписану податкову накладну від 31.07.2013 №293 на загальну суму 5 318,22 грн. (ПДВ - 886,37 грн.). Крім того, з реєстру отриманих податкових накладних вбачається врахування у податковій звітності також податкових накладних і від інших контрагентів позивача в липні 2013 р. (загальна сума ПДВ - 8 749,08 грн.). З Акта перевірки, який складений в цій частині всупереч вимогам пп. 1.7 п.1 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, неможливо встановити, чи досліджувалися зазначені обставини та на підставі чого було встановлено відхилення у сумі 1773,00 грн. Не міститься жодних пояснень і в поданих запереченнях на позов.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність висновків відповідача щодо завищення податкового кредиту за липень 2013 року. на суму 1773,00 грн.

Крім того, відповідачем встановлено порушення п.200.1 ст.200 ПК України - заниження суми ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 701,00 грн., в т.ч. за січень 2014 р. - на 117 грн., за лютий 2014 р. - на 117 грн., за березень 2014 р. - на 117 грн., за квітень 2014 р. - на 117 грн., за травень 2014 р. - на 117 грн., за червень 2014 р. - на 116 грн. (стор.6 Акта перевірки).

Відповідно до п.200.1 ст.200, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Вищезазначений висновок відповідача частково спростовується наявними у матеріалах справи копіями уточнюючих розрахунків за лютий 2014 р, березень 2014 р., квітень 2014 р., травень 2014 р., червень 2014 р., які були подані позивачем у вересні 2014р., та прийняті відповідачем, що підтверджується квитанціями про їх прийняття. Будь-яких заперечень щодо сум ПДВ, на які посилається позивач, строків, про які йдеться, чи щодо прийняття уточнюючих розрахунків відповідачем не зазначено. Доводи позивача в цій частині не спростовано.

В той же час, позивачем не спростовано висновок Акту перевірки про заниження нею суми ПДВ у січні 2014 р.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність висновків контролюючого органу щодо заниження ФОП ОСОБА_1 ПДВ у сумі 584 грн. (701 грн.-117 грн. за січень 2014р.=584 грн.).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.10.2016 в частині донарахованого основного зобов'язання з ПДВ у розмірі 2 357,00 грн. (1773,00 грн.+584,00 грн.=2 357,00 грн.) та штрафних санкцій у розмірі 589,25 грн. (2 357,00 грн.*25%=589,25 грн.).

Також у Акті перевірки зафіксовано, що ФОП ОСОБА_1 не подано до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві звіти про використання реєстрів розрахункових операцій за листопад та грудень 2013 року та електронні копії фіскальних звітних чеків (Z-звіти) за 24.07.2015, 28.07.2015, 05.10.2015 та 24.10.2015, чим порушено вимоги п.7 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР, далі - Закон №265 (стор.18 Акта перевірки).

Пунктом 7 статті 3 Закону №265 встановлено наступне.

Суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані:

- подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.

Суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

Порядок передачі інформації до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку встановлюється органом доходів і зборів на базі технології, розробленої Національним банком України та погодженої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Вищевикладений другий абзац пункту 7 статті 3 Закону №265 зазначено у редакції Закону України від 06.12.2012 р. N 5518-VI та набрав чинності з 01.01.2013.

З 01.01.2013 р. введено в дію норми абзаців другого та третього п. 7 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265) щодо подання електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) до органів доходів і зборів.

Таким чином, суб'єкти господарювання повинні були здійснити перехід з подання щомісячної звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій за формою ЗВР-1 на подання контрольно-звітної інформації в електронній формі за технологією Національного банку України до Системи зберігання та збору даних РРО Міндоходів.

Приймаючи до уваги пояснення позивача стосовно того, що вона була підключена до Системи зберігання та збору даних РРО з 15.10.2013, що підтверджується наявними у матеріалах справи (а.с. 86) копіями фіскальних звітних чеків (Z-звітів), звіти про використання реєстраторів розрахункових операцій за листопад та грудень 2013 р. за формою ЗВР-1 не була зобов'язана подавати, натомість звітність у вигляді електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, повинна була подаватися в електронній формі по дротових або бездротових каналах зв'язку. Обставин неподання звітності в електронному вигляді за відповідний період перевіркою не встановлено.

Таким чином, спростовано висновок Акту перевірки про неподання ФОП ОСОБА_1 звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій за листопад та грудень 2013 року.

Статтею 1 Закону № 265 визначено, що фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті.

Матеріалами справи також спростовується висновок відповідача щодо неподання електронних копій фіскальних звітних чеків (Z-звітів) за 24.07.2015, 28.07.2015, 05.10.2015 та 24.10.2015, оскільки з наданих копій фіскальних звітних чеків (Z-звітів) за 24.07.2015, 28.07.2015, 06.10.2015 та 24.10.2015 (а.с. 92, 93, 94, 95) вбачається, що копії фіскальних звітних чеків (Z-звітів) в електронній формі за відповідні дати були подані до податкового органу.

Враховуючи вищевикладене, податкове повідомлення-рішення № від 13.10.2016, яким позивачу за платежем штрафні санкції порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг нараховано 1 020,00 грн., підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Частинами 1, 3 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач, заперечуючи позов, в силу положень частини 2 статті 71 КАС України, не спростувавдоводи позивача і не довів відповідність оскаржуваних рішень вимогам ч.3. ст.2 КАС України у повному обсязі.

Позивач, в силу положень ч.1 ст.71 КАС України, довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір підлягає присудженню на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві рішення № від 13.10.2016.

3. Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) № від 13.10.2016.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 13.10.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідних сум фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 13.10.2016.

6. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 13.10.2016

7. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 13.10.2016 в частині основного зобов'язання у розмірі 2 357 (дві тисячі триста п'ятдесят сім) грн. 00 коп. та штрафних санкцій у розмірі 589 (п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 25 коп.

8. В іншій частині позову відмовити.

9. Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) сплачений нею судовий збір у розмірі 505,27 грн. (п'ятсот п'ять гривень двадцять сім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві ().

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ю.Т. Шрамко