Справа № 805/4064/17-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 р. Справа №805/4064/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 11 година 45 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкарьова І.В.

за участю секретаря судового засідання Кудря В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про зобовязання вчинити дії щодо затвердження проекту відведення земельної ділянки, -

за участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2017 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі відповідач) звернувся з позовною заявою про зобовязання відповідача затвердити Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності (запасу), розташованих за межами населених пунктів Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області (кадастровий номер :01:000:1145).

Позивач вважає відмову у затвердженні проекту землеустрою протиправною, з наступних підстав.

Позивач зазначає, що 14.06.2016 він звернувся до відповідача з клопотанням про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду, відповідно надав погоджену у встановленому законом порядку землевпорядну документацію. Відповідачем було розглянуто проект та повернуто проект на доопрацювання. Не погодившись з відмовою, позивач, звернувся до суду з позовом про визнання протиправною відмову відповідача у затвердженні проекту та передачі позивачу в оренду земельну ділянку. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2017 по справі 805/4678/16-а, яка набрала законної сили 05.05.2017, позов задоволено та зобовязано відповідача розглянути клопотання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду з урахуванням встановлених судом обставин. Відповідачем, знову було відмовлено в затвердженні проекту. Оскільки підстави, які зазначені відповідачем у відмові не відповідають жодним нормам чинного законодавства. Зазначає, що відповідно до норм Земельного кодексу України підставою для відмови у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, та зазначає, що дії посадових осіб відповідача були здійснені з дотриманням вимог діючого законодавства, зазначає, що позивач неодноразово звертався до та кожного разу в проекті містились недоліки та зауваження, які не були усунені в повному обсязі. У судовому засіданні зазначив що, позивачем не усунуті недоліки щодо невідповідності запроектованої до відведення земельної ділянки за складом угідь частково представлена сіножаттям даними копіювання з грантової карти Олександрівської селищної ради, що не відповідає розробленому проекту і потребує уточнення. Крим того, відповідач зазначив, що сплинув час дії наказу про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, та також, з посиланням на ст.134 Земельного кодексу України, ця земельна ділянка підлягає продажу окремими лотами на конкурентних засадах. На підставі викладеного просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 20 листопада 2017 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду на 05 грудня 2017 року об 13год. 30хв.

Під час слухання справи:

05 грудня 2017 року за клопотанням відповідача було зупинено провадження та призначено до судового розгляду до 19 грудня 2017 року о 13 год. 15 хв.

19 грудня 2017 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 20 грудня 2017 року о 11 год. 30 хв.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

14 червня 2016 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності (запасу) розташованих за межами населених пунктів Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області та передати в оренду строком на сім років земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:1145, площею 57,5000 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області для ведення фермерського господарства (а.с. 12).

Головним управлінням було розглянуто проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та листом від 29.06.2016 № Л-2697/0-1675/6-16 надано відповідь і повернуто проект на доопрацювання з наступних підстав: в пояснювальній записці проекту землеустрою не відображена інформація щодо зменшення площі запроектованої до відведення земельної ділянки в порівнянні з наказом відповідача від 16.06.2015 №522-СГ; інформація щодо розглянутого проекту землеустрою у висновку відділу культури і туризму Олександрівської районної державної адміністрації потребує уточнення; опис меж запроектованої до відведення земельної ділянки у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не в повній мірі відповідає розробленому проекту землеустрою і потребує уточнення; термін дії наказу сплив 16 червня 2016 року; згідно з викопіюванням з ґрунтової карти Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області (далі - викопіювання) запроектована до відведення земельна ділянка частково представлена чорноземами звичайними малогумусними, шифр агровиробничої групи 60 л, тобто земельна ділянка, що проектується до відведення відноситься до особливо цінних земель. Таким чином, проект землеустрою відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» підлягає обовязковій державній експертизі; згідно з вказаним вище викопіюванням, запроектована до відведення земельна ділянка за складом угідь частково представлена сіножатями, що не відповідає розробленому проекту і потребує уточнення (а.с. 13).

Не погодившись з відмовою відповідача у затвердженні проекту землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки, позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправної відмови із зазначених вище підстав.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2017 № 805/4678/16-а позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправною відмови у подовженні терміную дії наказу та у затвердженні проекту землеустрою задоволено частково, визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності (запасу), розташованих за межами населених пунктів Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області, викладену у листі від 29.06.2016 № П-2697/0-1675/6-16, зобовязано відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 14.06.2016 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності (запасу), розташованих за межами населених пунктів Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області та передачу в оренду строком на сім років земельної ділянки (кадастровий номер :01:000:1145) площею 57,5000 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області для ведення фермерського господарства разом з доданими до нього проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності (запасу), розташованих за межами населених пунктів Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області та технічною документацією з нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення (запасу) для ведення фермерського господарства, розташованих на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області (за межами населених пунктів) з урахуванням встановлених судом обставин. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Дана постанова набрала законної сили 05. 05. 2017 (а.с.15).

В постанові від 24.03.2017 зазначено, що перевіряючи обґрунтованість твердження відповідача, що термін дії Наказу № 522-СГ сплив 16.06.2016, суд встановив наступне. Відповідно до п. 2 Наказу № 522-СГ протягом року позивач мав забезпечити: розробку та погодження в установленому законом порядку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної у п. 1 цього наказу земельної ділянки (пп. 2.1. п. 2 наказу); розробку та подання на затвердження в установленому законодавством порядку технічної документації з нормативної грошової оцінки зазначеної земельної ділянки (пп. 2.2. п. 2 наказу); подання погодженого проекту землеустрою та затвердженої технічної документації з нормативної грошової оцінки до ГУ Держземагентства в області (пп. 2.3. п. 2 наказу). П. 3 Наказу № 522-СГ визначено, що у разі невиконання вимог п. 2, цей наказ слід вважати таким, що втратив чинність. На виконання пп. 2.1. п. 2 Наказу № 522-СГ позивач забезпечив розроблення та погодження Проекту землеустрою. На виконання пп. 2.2. п. 2 Наказу № 522-СГ позивач забезпечив розробку та подання на затвердження в установленому законодавством порядку Технічної документації. На виконання пп. 2.3. п. 2 Наказу № 522-СГ 14.06.2016 позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру з клопотанням про затвердження проекту землеустрою, разом з яким подав Проект землеустрою та Технічну документацію. Таким чином, впродовж року з моменту видання Наказу № 522-СГ позивач забезпечив виконання вимог п. 2 цього наказу. Суд відзначив, що Наказом № 522-СГ не встановлений строк його дії або строк дії дозволу на розроблення проекту землеустрою. П. 3 Наказу № 522-СГ визначені наслідки невиконання позивачем вимог п. 2 цього наказу в межах річного строку з моменту його видання. Правовий наслідок невиконання позивачем вимог п. 2 Наказу № 522-СГ впродовж року полягав у втраті чинності цим наказом. Крім того, п. 2 Наказу № 522-СГ не передбачав обов'язку позивача забезпечити затвердження проекту землеустрою впродовж року з моменту видання цього наказу; позивач мав лише подати його на затвердження, що і було ним зроблено 14.06.2016. В судовому засідання представник відповідача визнала, що позивач виконав вимоги п. 2 Наказу № 522-СГ в межах річного строку з дня його видання. Таким чином, твердження відповідача, що Наказ № 522-СГ втратив чинність 16.06.2016 відповідно до п. 3 цього наказу, є безпідставним. Зазначене твердження також прямо суперечить пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 497 та як наслідок, відмова відповідача у затвердженні Проекту землеустрою з посиланням на те, що сплинув термін дії Наказу № 522-СГ, є незаконною.

Перевіряючи обґрунтованість твердження відповідача стосовно того, що згідно з викопіюванням з ґрунтової карти Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області, запроектована до відведення земельна ділянка за складом угідь частково представлена сіножатями, що не відповідає розробленому Проекту і потребує уточнення, суд у постанові від 24.03.2017 зазначив наступне.

Викопіювання з ґрунтової карти Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області (том 1 а.с. 84), на яке посилається відповідач, взагалі не містить інформації про розподіл земель за складом угідь. В той же час довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл із за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) станом на 01.07. 2015 на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області, складена відділом Держземагентства в Олександрівському районі Донецької області 14.09.2015 № 202, свідчить, що запроектована до відведення земельна ділянка площею 57,5000 га представлена землями сільськогосподарського призначення, 57,5000 га з яких являють собою рілля. Крім того, як в текстових, так і в графічних матеріалах Проекту землеустрою йдеться про те, що запроектована до відведення земельна ділянка площею 57,5000 га - це рілля. Згідно з п. 4.7. висновку відділу Держгеокадастру в Олександрівському районі Донецької області від 13.06.2016 № 18/41-16 склад угідь згідно з даними форми 6-зем: існуючі - 57,5000 га - рілля, проектні - 57,5000 га - рілля. У витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10 червня 2016 року № НВ-016 також зазначено, що земельна ділянка кадастровий номер -01-000-1145 площею 57,5000 га є землями сільськогосподарського призначення, з яких 57,5000 га - рілля. В порушення вимог ч. 1 ст. 71 КАС України жодного доказу на підтвердження доводу про те, що запроектована до відведення земельна ділянка повністю або частково представлена сіножатями, ГУ Держгеокадастру не надало. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що твердження відповідача про те, що запроектована до відведення земельна ділянка за складом угідь частково представлена сіножатями, є необґрунтованим.

Суд відхилив заперечення відповідача з приводу того, що позивач не мав права виконувати роботи щодо розроблення проекту землеустрою, а також стосовно того, що відповідно до ст. 134 ЗК України витребувана земельна ділянка може бути надана лише за наслідками земельних торгів, оскільки ці доводи не були вказані у якості підстав для відмови у затвердженні Проекту землеустрою.

Судом встановлено, що позивач 15.05.2017 повторно звернувся до відповідача з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності (запасу) розташованих за межами населених пунктів Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області та передати в оренду строком на сім років земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:1145, площею 57,5000 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області для ведення фермерського господарства з урахуванням постанови суду від 24.03. 2017(а.с. 25).

Листом від 29.05.2017 з вихідним № Л-23445/0-1609/6-17 відповідач проект землеустрою повернув на доопрацювання, де зазначив, що зауваження, викладені у листі від 29.06.2016 № Л-2697/0-1675/6-16 усунені не в повному обсязі, а саме: 1) термін дії наказу від 16.06.2015 № 522-СГ сплив 16.06.2016; 2) опис меж запроектованої до відведення земельної ділянки у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.06.2016 № НВ-016 не в повній мірі відповідає розробленому проекту землеустрою і потребує уточнення (а.с.26).

02.06.2017 позивач в черговий раз звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності (запасу) розташованих за межами населених пунктів Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області та передати в оренду строком на сім років земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:1145, площею 57,5000 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області для ведення фермерського господарства (а.с.27).

Суд встановив, що листом від 16.06.2017 № Л-2830/0-1742/6-17 відповідач знову повертає проект на доопрацювання з тих самих підстав, які були викладені у листі від 29.05.2017 № Л-2345/0-1609/6-17 (а.с.28).

25.07.2017 позивач знову звернувся до відповідача із аналогічною заявою про затвердження проекту землеустрою (а.с.29). Листом від 08.08.2017 за вихідним № Л-3824/0-2503/6-17 відповідач повертає проект землеустрою на доопрацювання з підстав, викладених в листах від 29.05. 2017 та від 16.06.2017 (а.с. 30).

Не погодившись з відмовами відповідача, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом про зобовязання відповідача прийняти рішення про передачу в оренду строком на сім років земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:1145, площею 57,5000 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області для ведення фермерського господарства.

Постановою суду від 07.09.2017 по справі № 805/2285/17-а позовні вимоги позивачу задоволено повністю, а саме: зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області прийняти рішення про передачу ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку (кадастровий номер :01:000:1145), площею 57,5000 га, ріллі із земель сільськогосподарського призначення державної власності що перебувають у запасі, на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області для ведення фермерського господарства.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що відповідач постійно допускає порушення прав позивача та зазначає підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою, які були визнані судом необґрунтованими у постанові від 24.03.2017. Посилаючись на ч.13 ст.123 Земельного кодексу України якою встановлено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. З системного аналізу частини 6 статті 186-1 та частини 13 статті 123 Земельного кодексу України, вбачається, що підстави для відмови у погодженні проекту землеустрою та його подальшому затвердженні є аналогічними. Відповідно до частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами на всій території України. Отже, суд зазначає, що постановою від 24.03.2017, яка набрала законної сили 05.05.2017, було встановлено, що підстави відмови відповідачем у затвердженні проекту землеустрою, які були викладені у листах від 14.06.2016, від 15.05.2017, від 29.05. 2017, від 16.06.2017 та від 08.08.2017 є необґрунтованими. Проте, відповідач, навіть після отримання постанови суду від 24.03. 2017, що підтверджується відбитком штампу відповідача на клопотанні позивача від 15.05.2017, проігнорував її вимоги та знову відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою.

Відповідачем було оскаржено в апеляційному порядку постанову від 07.09.2017 по справі № 805/2285/17-а. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 по справі № 805/2285/17-а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07.09.2017 було скасовано та прийнято нову постанову якою у задоволенні адміністративного позову було відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції зазначив, що зобовязання Головного управління прийняти рішення про надання земельної ділянки у користування є передчасним, оскільки саме наданню земельної ділянки у користування передує затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про землеустрій" від 22 травня 2003 року № 858-IV визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Статтею 4 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що суб'єктами землеустрою є: органи державної влади, Верховна ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування; юридичні та фізичні особи, які здійснюють землеустрій; землевласники та землекористувачі.

Статтею 5 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що об'єктами землеустрою є: територія України; території адміністративно-територіальних одиниць або їх частин; території землеволодінь та землекористувань чи окремі земельні ділянки.

Згідно із статтею 8 Закону України "Про землеустрій", регулювання у сфері землеустрою здійснюють Верховна ОСОБА_3 України, Верховна ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Кабінет Міністрів України, ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, а також центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин, центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у межах повноважень, встановлених законом.

Частиною 4 статті 122 Земельного Кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Статтею 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до частини 1 статті 123 Земельного Кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Згідно частини 2 статті 123 Земельного Кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства врегульовано статтею 7 Закону України "Про фермерське господарство" від 19 червня 2003 року № 973-IV (в редакції на час звернення позивача з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду).

Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері аграрної політики.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.

Частиною 4 статті 123 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 186 ЗК України, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Відповідно до ч. 6 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (ч. 10 ст. 123).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач не одноразово звертався до встановленого законодавством органу щодо отримання рішення про затвердження проекту землеустрою ділянки.

Відповідно до частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органам місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Відмовляючи листом від 08.08.2017 за вихідним № Л-3824/0-2503/6-17 відповідач повертає проект землеустрою. ГУ Держгеокадастру у листі навело підстави, які були вже дослідженні судом у справі № 805/4678/16-а.

Отже, суд зазначає, що постановою від 24.03. 2017, яка набрала законної сили 05.05. 2017, було встановлено, що підстави відмови відповідачем у затвердженні проекту землеустрою, які були викладені у листах від 14.06.2016, від 15.05.2017, від 29.05. 2017, від 16.06.2017та від 08.08.2017 є необґрунтованими. Проте, відповідач, навіть після отримання постанови суду від 24 березня 2017 року, що підтверджується відбитком штампу відповідача на клопотанні позивача від 15.05.2017, проігнорував її вимоги та знову відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою за тих же підстав.

Щодо зауваження відповідача, що відповідно з ст.134 Земельного кодексу України, ця земельна ділянка підлягає продажу окремими лотами на конкурентних засадах суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 Прикінцеві та перехідні положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою» від 2 червня 2015 року № 497-VIII вказано, що прийняті і не виконані до набрання чинності цим Законом рішення Верховної ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань зберігають чинність протягом двох років з дня набрання г чинності цим Законом, а розроблені відповідно до цих рішень проекти землеустрою після погодження в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, підлягають затвердженню органом, який надав дозвіл на їх розроблення, та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру.

Приписами частини 2 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» зазначено, що відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру щодо категорії земель на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, щодо земельних ділянок, які формуються.

Згідно з частиною 1 статті 19 Земельного Кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, зокрема, землі сільськогосподарського призначення. Частиною 3 статті 22 Земельного Кодексу України вказано, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам зокрема для ведення фермерського господарства.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів» від 18.02.2016 № 1012-VIII зазначено, що фізичні та юридичні особи, які до дня набрання чинності цим Законом одержали в установленому порядку дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність або користування земельних ділянок державної та комунальної власності, мають право на отримання таких земельних ділянок без проведення земельних торгів у випадках, визначених положеннями частини другої статті 134 Земельного кодексу України, що виключаються цим Законом.

Вищевказаним Законом внесено зміни до частини 2 статті 134 Земельного Кодексу шляхом виключення/зміни абзацу, який надавав право отримання громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства без проведення земельних торгів. З вказаного вбачається, що фізичні особи, які до дня набрання чинності (03.04.2016) Законом України «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів» від 18.02.2016 N°1012-VIII одержали в установленому порядку дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства, такий дозвіл отримано 27.03.2014, мають право на отримання таких земельних ділянок в оренду без проведення земельних торгів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано під час розгляду жодних належних та допустимих доказів по суті спору на підтвердження правомірності прийнятої відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-124, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки задовольнити повністю.

Зобовязати Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянина ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності (запасу), розташованих за межами населених пунктів Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області(кадастровий номер :01:000:1145)

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Повний текст рішення виготовлено 29 грудня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з дня підписання ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Відповідний порядок діє до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ( п.15, пп.15.5 Перехідних положень КАС України).

ОСОБА_1 (серія номер паспорта: МК 282310, адреса: вул. Івана Куренного, буд.53, смт. Олександрівка, Олександрівський район, Донецька область, 84000)

Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (, адреса: вул. Європейська, буд. 13, м. Костянтинівка, Донецька область, 85102)

Суддя Шинкарьова І.В.