Справа № 243/7914/17
Суддя: Мірошниченко Л. Є.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №243/7914/17
Номер провадження №2-а/243/504/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

при секретарі Мирошниченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Словянська Донецької області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В ИВ :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій незаконними, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він є пенсіонером за віком з 2002 року і з квітня 2015 року перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному УПФУ Донецької області. В липні 2017 року він отримав лист від відповідача, відповідно до якого йому було призупинено виплату пенсії та розяснено, що для її продовження йому необхідно надати довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обовязковим зазначенням підстав для відмови. Вважає такі дії відповідача неправомірними, так як рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 30.04.2014 року його було виселено з квартири у м. Донецьку, після чого він переїхав у м. Словянськ, де винаймав житло. Дані обставини мали місце ще до початку збройного конфлікту в Донецькій області і зміна його місця проживання не повязана з цими подіями. 17.12.2014 року він придбав у м. Словянську квартиру, де і зареєстрував своє місце проживання. Таким чином, він не є внутрішньо переміщеною особою.

Вважає такі дії відповідача незаконними, як такі, що порушують його конституційні права громадянина України. Просить суд: 1) визнати дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення йому виплати пенсії та зобовязання його надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи неправомірними.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, справу просив розглянути за своєї відсутності (а.с.37), тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, в порядку ст. 192 КАС України.

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 10.04.2017 року (а.с.35), не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.34) та письмові заперечення (а.с.17) відповідно до яких управління просить відмовити у задоволенні позовних вимог, у звязку з тим, що ОСОБА_1 перебуває на їх обліку як отримувач пенсії за віком, на підставі запиту пенсійної справи з Управління ПФУ м. Красноармійськ з виплатою з 01.07.2015 року. Пенсійна справа позивача містить у собі протокол від 11.09.2017 року про поновлення нарахування та виплату суми пенсії з 01.07.2017 року. У звязку з викладеним просять відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України (а.с.4-5), перебуває на обліку ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію за віком (а.с.7).

Згідно повідомлення ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17.07.2017 року, ОСОБА_1 було призупинено виплату пенсії та розяснено, що для її продовження йому необхідно надати довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обовязковим зазначенням підстав для відмови (а.с.8).

Як вбачається з рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 30.04.2014 року ОСОБА_1 було виселено з квартири у м. Донецьку (а.с.9).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17.12.2014 року серії НАЕ № 461469, ОСОБА_1 купив квартиру № 176 у житловому будинку № 34 по вул. Комунарів у м. Словянську Донецької області (а.с.10-11).

Зазначене підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 31160443 від 17.12.2014 року (а.с.12).

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не має статусу внутрішньо переміщеної особи, однак у липні 2017 позивачу було припинено виплату пенсії та розяснено, що для її продовження йому необхідно надати довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обовязковим зазначенням підстав для відмови. Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону № 1058, за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-VI.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону № 1058, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи наведені норми, суд прийшов до висновку про порушення відповідачем вимог ч. 1 ст. 49 Закону №1058, оскільки з липня 2017 року позивачеві було припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Відповідно до положень статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Оцінюючи спірні правовідносини суд застосовує положення Конституції України, за якими, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов'язків і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Суд приймає до уваги пояснення відповідача, щодо поновлення від 10.08.2017 року виплати пенсії позивачу та сплати заборгованості з липня 2017 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в діях відповідача містяться ознаки дискримінації відносно позивача, оскільки відповідачем було неправомірно припинено виплати пенсії позивачу, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій ОСОБА_2 об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії та зобовязання його надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи неправомірними підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 192-194, 241-247, 255, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій незаконними задовольнити.

Визнати дії ОСОБА_2 об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії та зобовязання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - протиправними

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Судом апеляційної інстанції в адміністративних справах є апеляційний адміністративний суд, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий адміністративний суд (місцевий загальний суд як адміністративний суд чи окружний адміністративний суд), що ухвалив рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, відповідно до п.15.5) Перехідних положень КАС України.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4