Справа № 308/9181/17
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/9181/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій щодо припинення виплати пенсії по інвалідності протиправними та зобовязання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 18 грудня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 26 грудня 2017 року.

ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатській області про визнання дій щодо припинення виплати пенсії по інвалідності протиправними та зобов'язання певних дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 21.09.2011 року йому призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», оскільки є інвалідом ІІІ групи.

Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 04 лютого 2016 року № 996-VIII у звязку із поданням заяви про відставку позивача звільнено з посади судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, а 08.06.2016 року йому призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді ( на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016 року), при цьому,як стверджує позивач, відповідачем без будь-якого повідомлення було припинено виплату ОСОБА_3 пенсії по інвалідності.

На лист ОСОБА_3 від 01.06.2017 року, від відповідача по справі ОСОБА_4 об'єднаного управління ПФУ Закарпатської області надійшов лист, 15.06.2017 року №02/Ф-97. В якому відповідачу повідомлялося, що у звязку із виплатою йому щомісячного довічного грошового утримання згідно ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», права на пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не має та в поновленні виплати вказаної пенсії відмовило.

Позивач вважає відмову в поновленні виплати пенсії по інвалідності незаконною та не обґрунтованою, оскільки вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, забезпечує належне утримання судді після припинення ним професійних обовязків та є особливою формою його соціального забезпечення, а не пенсією.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 на адресу суду подала заяву про збільшення позовних вимог, а саме додатково просили визнати протиправним та скасувати розпорядження ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області №201501 від 22.11.2016 року.

На адресу суду від представника відповідача ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області направлено письмові заперечення проти адміністративного позову.

Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення не надходило.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити повністю.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи № 817720, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_3 з 21.09.2011 року призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», оскільки є інвалідом ІІІ групи.

З 08.06.2016 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно ст.141 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно розпорядження ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області №201501 від 22.11.2016 року у звязку з призначенням щомісячного довічного грошового утримання, виплату пенсії по інвалідності позивачу було припинено.

На запит ОСОБА_3 листом від 15.08.2017 № 02/Ф-97 Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, було повідомлено, що виплата пенсії по інвалідності припинена у звязку із виплатою позивачу довічного утримання згідно ст. 142 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів».

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до п.2 ст.8 вказаного Закону право на отримання пенсій відповідно до цього закону мають особи, за умовами, якщо вони не отримують пенсію з інших джерел.

Згідно ч. 1 ст. 10 вказаного Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Згідно статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Таким чином, право на отримання пенсій відповідно до закону мають особи, за умови, якщо вони не отримують щомісячне довічне грошове утримання з інших джерел.

За приписами ч. 1 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 7 липня 2010 року судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно ч. 2 вказаного Закону суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Таким чином, аналізуючи встановлені обставини, приймаючи до уваги приведені вище норми закону, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно було призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і при цьому була припинена виплата пенсії по інвалідності.

Посилання позивача про те, що жодна норма законів не містить заборони отримувати одночасно пенсію по інвалідності та щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці суперечить положенням п.2 ст.8 Закону №1058-ІV.

Право вибору пенсійних виплат передбачене ст.10 Закону №1058-ІV і статтею 6 Закону №1788-XII, і означає, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором, особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Розділом IV Закону №1058-ІV та ст.ст.23-37 Закону №1788-XII визначені умови та порядок призначення та виплати пенсії по інвалідності.

Статтею другою Закону України від 21 березня 1991 року №875-XII «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі по тексту - Закон №875-XII) передбачено, що інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобовязана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Дискримінація за ознакою інвалідності забороняється.

Статтею четвертою Закону №875-XII передбачено, що соціальний захист інвалідів є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей інвалідів нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду.

Відповідно до ст.9 Закону №1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у звязку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.23 Закону №1788-XII встановлено, що пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоровя, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б) загального захворювання (в тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства).

Призначення щомісячного грошового утримання на час виходу позивача у відставку було врегульоване статтею 141 Закону України від 7 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі по тексту - Закон №2453-VI), якою встановлено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Аналіз статті 141 Закону №2453-VI, норм Законів №1058-ІV, №3723-XII свідчить про те, що статтею 141 Закону №2453-VI встановлено можливість вибору суддею, який пішов у відставку та має не менш ніж двадцятирічний стаж суддівської роботи, одного з двох варіантів соціального забезпечення за настання зазначеного юридичного факту (оформлення виходу у відставку) - отримання пенсії з урахуванням віку та стажу роботи на умовах, визначених статтею 37 Закону №3723-XII, або щомісячного довічного грошового утримання у відповідних відсотках (від 80 до 90 - залежно від стажу роботи на посаді судді) від заробітної плати працюючого на аналогічній посаді судді.

Позивач скористався правом отримання щомісячного довічного грошового утримання, яке виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України, тобто, з інших джерел, що передбачено п.2 ч.1 ст.8 Закону №1058-ІV, і є забороною для призначення і виплати йому пенсії по інвалідності за цим же законом.

Таким чином, за наведених обставин, суд приходить до висновку що дії відповідача в даному випадку є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства.

Крім того, відповідно до вищевказаних норм, у судді, який вийшов у відставку, виникає право вибору на отримання пенсії чи щомісячного довічного грошового утримання, тобто не передбачено можливість одночасного отримання і пенсії, в тому числі за інвалідності, і щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічну за суттю правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 20.11.2012 року по справі № 21-360а12.

Таким чином дії відповідача з припинення виплати позивачу пенсії по інвалідності з часу призначення довічного грошового утримання судді у відставці є правомірними, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи прийняте судом рішення, той факт, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.9 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» та у відповідності до вимог ст.139 КАС України, судові витрати, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 6, 241- 250 КАС України , суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 (мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Загорська, 2, ) про визнання дій щодо припинення виплати пенсії по інвалідності протиправними, скасування розпорядження та зобовязання вчинення певних дій відмовити.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5