Справа № 760/12078/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Костюк Л.О.;
суддів: Бужак Н.П., Мельничука В.П.;
за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року (прийнята у порядку скороченого провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління пенсійного Фонду України в м. Києві з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати протиправними дії Головного управління пенсійного Фонду України в м. Києві, щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати строків виплати пенсії та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати його пенсійного забезпечення за період з 01.04.2012 року по 31.03.2016 року відповідно до індексу споживчих цін в сумі 19 446, 49 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в м. Києві і отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 04.09.1992 року.
Зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 року зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.04.2012 року перерахунок та виплатити ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 09.08.2012 року виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням проведених виплат.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.08.2013 року визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 13.11.2012 року №135077 наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійснити відповідні виплати з 16.01.2013 року з врахуванням раніше виплачених сум.
Також зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виконуючи рішення суду в добровільному порядку провело перерахунок пенсії та нарахувало заборгованість, включивши розрахунки в окрему відомість, проте виплата суми недоплаченої пенсії своєчасно не здійснена.
Заборгованість по пенсії виплачена лише у лютому 2017 року.
Після отримання суми недоплаченої пенсії визначеної за рішенням суду, позивач письмово звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві щодо нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати згідно чинного законодавства.
Листом від 22.05.2017 року ГУ ПФУ в м. Києві відмовило позивачу у нарахуванні компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати пояснюючи, що виплата недоплаченої пенсії за рішенням суду має разовий характер.
Вважає відмову ГУ ПФУ у м. Києві протиправною.
На підставі викладеного просив позов задовольнити.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року позов задоволено частково.
Визнано дії Головного управління пенсійного Фонду України в м. Києві, щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати строків виплати пенсії - неправомірними.
Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду в м. Києві здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в період з 01.04.2012 року по 31.03.2016 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просив змінити постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ України в м. Києві, отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 року зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.04.2012 року перерахунок та виплатити ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 09.08.2012 року виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням проведених виплат.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.08.2013 року визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 13.11.2012 року №135077 наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійснити відповідні виплати з 16.01.2013 року з врахуванням раніше виплачених сум.
Позивачу стало відомо, що відповідач, при виплаті пенсії, в порушення ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не провів виплату компенсації втрати частини доходів (пенсії).
22.05.2017 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Киві з заявою про надання інформації стосовно виконання зазначених судових рішень та про здійснення нарахування компенсації втрати частини доходів.
Листом від 22.06.2017 року ГУ ПФУ в м. Києві повідомило позивача, що на виконання рішення суду управлінням проведено перерахунок пенсії та нараховано кошти за період з 01.04.2012 року по 30.06.2013 року в сумі 7 656, 18 грн. Виплачену суму коштів перераховано на його вкладний рахунок.
З 01.04.2015 року йому встановлено новий розмір пенсії в сумі 8694,08 грн.
На виконання постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 30.08.2013 року управлінням перераховано пенсію та нараховано кошти за період з 01.02.2013 року по 28.02.2013 року на суму 245,92 грн. та з 16.01.2013 року по 31.03.2015 року на суму 13 413, 34 грн. Загальна сума коштів нарахованих за період з 16.01.2013 року по 31.03.2015 року склала 13 659, 26 грн. Зазначену суму коштів перераховано на вкладний рахунок в лютому 2017 року.
З 01.04.2015 року позивачу встановлено новий розмір пенсії в сумі 9 490, 00 грн.
Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014 року управлінням проведено перерахунок пенсії та нараховано кошти за період з 16.11.2011 року по 31.12.2012 року в сумі 3 899, 92 грн. Зазначену суму коштів перераховано на вкладний рахунок в лютому 2017 року.
Крім того, даним листом було повідомлено позивача про те, що ст.2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів , нарахованих громадянам.
Під доходами у цьому законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі пенсії та інші соціальні виплати.
Оскільки виплата нарахованих сум коштів на виконання рішень суду була здійснена одноразовою виплатою, тобто має разовий характер, підстави для виплати компенсації за втрату частини доходів відсутні.
Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Питання, пов`язані із здійсненням компетенції громадян втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року, нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонерами з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до ст.ст. 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Частиною 1 ст. 244-2 КАС України (у редакції №2447-IV, що діяла на момент зернення до суду першої інстанції), передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.
Постановою Верховного суду України від 18.11.2014 року по справі №21-518а14 було визначено , що основною умовою для виплати громадянину компенсації ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого №159 є порушенням встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією в даному випадку (органом УПФУ) добровільно чи на виконання рішення суду.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 07.11.2012 року по справі №6-131цс12.
Управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, яке є суб`єктом владних повноважень не є особливою категорією, яке звільняють від обов`язку виконувати норми ч.1 ст. 244-2 КАС України, як наслідок відмова в проведенні позивачу виплати компенсації є очевидно протиправною, тому позивач просить суд визнати неправомірною відмову відповідача в виплаті компенсації втрати частини пенсії, у зв`язку з порушенням строку її виплати, що викладена в відповіді від 21.06.2017 року за № 14597/03/В-1177.
Також просить суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати його пенсійного забезпечення за період з 01.04.2012 року по 31.03.2016 року відповідно до індексу споживчих цін в сумі 19446,49 грн.
Встановлено, що ГУ ПФУ в м. Києві було здійснено перерахунок пенсії та зазначену суму грошових коштів було перераховано на рахунок позивача лише у лютому 2017 року.
Отже, таке тривале не нарахування пенсії за минулі періоди сталося через вину відповідача.
На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що позиач має право на отримання компенсації за несвоєчасно отриману пенсію з 01.04.2012 року (відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 року), оскільки за вказаний період позивач пенсію отримав лише у лютому 2017 року з причин незалежних від нього.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача на його користь компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати його пенсійного забезпечення за період з 01.04.2012 року по 31.03.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів зазначає, що суд не може стягнути з іншого органу державної влади грошові кошти, а лише може зобов`язати здійснити виплату відповідних грошових коштів тому зазначено вимога підлягає частковому задоволенню.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 року.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають часковому задоволенню.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня складання повного судового рішення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.
(Повний текст виготовлено 26 грудня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді: