Справа № 308/6010/17
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/6010/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, матеріали адміністративного позову ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до виконуючого обовязки заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 про скаргу на постанову митного органу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до виконуючого обовязки заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 про скаргу на постанову митного органу.

Свої вимоги мотивує тим, що 14.06.2017 року в.о. заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 Сергіяєм Володимировичем винесено Постанову у справі про порушення митних правил № 0885/30500/17 від 14.06.2017 року, якою ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу 8500 грн. Вказану постанову вважає незаконною, просить її скасувати. Вказує на те, що в її діях відсутній склад правопорушення оскільки автомобіль марки «Citroen», моделі «Saxo», номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак Польщі KTA56480, на територію України не ввозила, оскільки не перебувала за кермом вказаного транспортного засобу та знаходилася в ньому в якості пасажира.

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що до неї не може бути застосоване адміністративне стягнення за ч.3 ст.470 МК України, оскільки, відповідно до вимог ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст.ст. 469, 477-481.485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, та викладені в письмовій формі дебати, де позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити.

Представник відповідача по справі ОСОБА_3 митниці ДФС в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника відповідача ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, де позовні вимоги заперечують повністю, просить відмовити в позові. Крім того від представника відповідача на адресу суду надійшли письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Стаття 1 Митного кодексу України встановлює, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, повязані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. Якщо міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України. Згідно частини 4 статті 3 Митного кодексу України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Імператив статті 487 Митного кодексу України вказує, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил, статті 488 Митного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 494 Митного кодексу України, Про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Докази у справі про порушення митних правил визначаються статтею 495 Митного кодексу України. Дана норма закону передбачає, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 травня 2017 року державним інспектором відділу митного оформлення №3 митного посту «Тиса» ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_6 було складено протокол про порушення митних правил № 0885/30500/17 відносно громадянки України ОСОБА_1 за ч.3 ст.470 МК України. 14 червня 2017 року виконуючим обовязки заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_4, за результатами розгляду матеріалів про порушення митних правил за даним протоколом, винесено постанову в справі про порушення митних правил №0885/30500/17, якою громадянку України ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Зі змісту постанови та протоколу про ПМП встановлено, що 03.05.2017 року о 15 год. 03 хв. в зону митного контролю на ділянку Вїзд (ЗМК пасажирська) митного посту «Тиса» ОСОБА_3 митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки Renault, моделі «Logan», реєстраційний номерний знак України АО6779ВЕ, де в якості пасажирки слідувала гр. України ОСОБА_1, що поверталась з Угорщини, де перебувала у приватних справах, в Україну. Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрала порядок проходження митного контролю по каналу зелений коридор. До митного контролю гр. України ОСОБА_1 було подано паспорт громадянина України для виїзду за кордон FA961312 від 10.11.2015 року. В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, було встановлено, що 01.06.2016 року через митний пост «Ужгород» ОСОБА_3 митниці ДФС гр. України ОСОБА_1 було ввезено легковий автомобіль марки «Citroen», моделі «Saxo», номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак Польщі KTA56480. Станом на 03.05.2017 року термін перебування вищевказаного транспортного засобу на митній території України, ввезеного гр. України ОСОБА_1 з метою транзиту, перевищено більше, ніж на десять діб.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході додаткової перевірки, зокрема інформації про факти перетину державного кордону України транспортними засобами, отриманої з використанням інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають кордон (системи Аркан) встановлено, що 01.06.2016 року гр. ОСОБА_1 слідувала на митну територію України через митний пост «Ужгород» у транспортному засобі реєстраційний номерний знак KTA56480.

Відповідно до ст. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України. Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Згідно п.1 ст.95 Митного кодексу України, а також п.2.2 § IV наказу Держмитслужби України від 17.11.05 р. № 1118 Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, зареєстрованого в Мінюсті України 25.11.05 № 1428/11708, встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Відповідно до вимог ст. 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 102 Митного кодексу України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів, поміщених у цей режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 102 Митного кодексу України для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.95, 192 МК України, до строку перебування транзитних товарів і транспортних засобів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної сили. Роздруківка інформації з центральної бази даних ЄАІС ДФС, яка є у матеріалах справи, засвідчує, що ТЗ марки «Citroen», моделі «Saxo», державний реєстраційний номерний знак Польщі KTA56480 був переміщений по «зеленому коридору», що є елементом двоканальної системи проходження митного контролю.

Частиною 1 ст. 366 МК України встановлено, що двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України. Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари і транспортні засоби у відповідних обсягах (ч.2 ст. 366 МК України): не підлягають оподаткуванню митними платежами; не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території ; не підлягають письмовому декларуванню. Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обовязкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України (ч.6 ст. 366 МК України).

Відповідно до п. 14 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 451 від 21.05.2012 року , митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів, що переміщуються смугами руху, позначеними символами зеленого кольору ("зелений коридор"), у пункті пропуску здійснюється у спрощеному порядку, з однією зупинкою автомобільного транспортного засобу на смузі руху та, як правило, без виходу з нього водія та пасажирів. Відповідно до п. 11 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року N 451 для здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів і товарів декларант, уповноважена ним особа або перевізник подають митним органам документи в паперовій або електронній формі, що містять відомості про автомобільні транспортні засоби і товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про їх пропуск через митний кордон України.

Згідно п.1.1 § IV наказу Держмитслужби України від 17.11.05 р. № 1118 Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, зареєстрованого в Мінюсті України 25.11.05 № 1428/11708 у разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник (або уповноважена особа) пред'являють його митному органу для проведення митного огляду й подають оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання);посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо. У разі ввезення громадянином-резидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Митне оформлення транспортного засобу здійснювалось відповідно до вимог ст. 335 Митного кодексу України, Постанови Кабінету міністрів України №451 від 21.05.2012 року, наказу Держмитслужби України від 17.11.2005 року №1118. Згаданими нормативними актами, що регулюють митну справу визначено, що оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника автомобіля або уповноважену ним особу. Тому, при оформленні зобовязання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах, власником транспортного засобу або уповноваженою особою. Подання для митного контролю посвідчення водія чинним законодавством, що регулює митну справу не передбачено. Крім цього відсутність посвідчення водія не забороняє ввозити транспортний засіб на митну територію України, оскільки особа для переміщення автомобіля може скористатись послугами іншої особи - водія. виходячи із встановленого законодавством порядку митного оформлення транспортних засобів, що ввозяться громадянами з метою транзиту, пояснень посадової особи митниці, яка здійснювала таке митне оформлення, 01.06.2016 автомобіль марки «Citroen», моделі «Saxo», державний реєстраційний номерний знак Польщі KTA56480 був оформлений у режим транзиту на особу, документи якої були подані до митного контролю, яка предявляла цей транспортний засіб для митного контролю та декларувала його (у даному випадку усно).

Стосовно тверджень позивача щодо відсутності складу і події адміністративного правопорушення, слід зазначити, що стаття 470 Митного кодексу України передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого), митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби.

Відповідно до п.57 ч.1 ст.4 МК України товари це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. Пункт 58 ч.1 ст.4 МК України, поділяє транспортні засоби на транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі. Таким чином, до терміну «товари», який використовується в Митному кодексі України, включаються будь-які речі, у тому числі транспортні засоби особистого користування.

Доводи позивача, про те що вона була пасажиром, а не водієм транспортного засобу, в якості підтвердження того факту, що автомобіль на територію України нею не ввозився, до уваги судом взяті не можуть бути. Так, як встановлено, що оформлення транспортного засобу відбувається не на водія а на власника т/з або на уповноважену ним особу.

Вказане спростовує, доводи позивача про те, що не будучи водієм ( а перебуваючи у автомобілі у якості пасажира) вона не могла ввезти на територію України транспортний засіб. Оскільки, з аналізу правових норм вбачається, що оформлення транспортного засобу відбувається не на водія, а на власника, або уповноважену ним особу. Так само, не передбачено законодавством те, що митні органи перевіряють посвідчення водія. Та обставина, що позивач не має посвідчення водія або шенгенської візи не перешкоджає можливості ввезення транспортного засобу. Позивач не надає до матеріалів справи доказів існування непереборної сили відповідно до ст.ст.95, 192 МК України які б перешкоджали перевезенню транспортного засобу через кордон України.

Позивачем до адміністративного позову додано витяг про реєстрацію заяви про злочин в ЄРДР № 0002057, з якого вбачається, що гр. ОСОБА_1Й звернулася до Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області, з заявою про злочин, а саме щодо незаконного оформлення на неї транспортного засобу під час ввезення його на територію України. Однак інформація щодо розгляду вказаної заяви у матеріалах справи відсутні. Враховуючи відсутність вироку суду або ухвали суду про закриття провадження, у суду на даний час немає законних підстав вважати чи розцінювати дії третіх осіб неправомірними, а відтак й застосовувати положення ч.1 ст.460 МК України.

Отже, з огляду на вказані вище фактичні обставини справи відносно громадянки ОСОБА_1 23.08.2017 року було правомірно складено протокол про порушення митних правил № 0885/30500/17 та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 8500 грн.

Щодо посилання позивача та його представника про неможливість застосовування до ОСОБА_7 адміністративного стягнення за ч.3 ст.470 МК України, оскільки на момент розгляду протоколу про порушення митних правил строк притягнення до відповідальності визначений ст.467 МК України закінчився, суд зазначає наступне.

Статтею 467 МК України передбачені строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил. Загальний строк накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил становить шість місяців з дня вчинення правопорушення.

Згідно із частиною 1 статті 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. З аналізу зазначеної норми вбачається, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

Відповідно до листа Мінюсту України від 17.07.2007 р. № 22-14-493, триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

ОСОБА_8 юстиції України від 01.12.2003 року № 22-34-1465 роз'яснено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Зважаючи на викладене, триваючі правопорушення слід розглядати як формально закінчені з моменту їх суб'єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обовязок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Отже, невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі тимчасового ввезення, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом певного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Судом встановлено, що лише 03 травня 2017 року з часу складання протоколу та відібрання пояснень ОСОБА_3 митниці ДФС стало відомо, про причини перевищення більше ніж на десять діб строку тимчасового ввезення автомобіля, а також про відсутність обставин, що виключають провадження у справі.

Тобто, оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил № 0885/30500/17 від 14 червня 2017 року винесена виконуючим обовязки начальника ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_4 в межах шестимісячного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстав для скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0885/30500/17 від 14 червня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України не має, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Таким чином суд доходить висновку про те, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до виконуючого обовязки заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 про скаргу на постанову митного органу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8-10, 241-242, 246, 275 Кодексу Адміністративного Судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до виконуючого обовязки заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 про скаргу на постанову митного органу - відмовити.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_9