Справа № 589/1248/17
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 р. м. Харків Справа № 589/1248/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Спаскіна О.А.
Суддів: Любчич Л.В. , Сіренко О.І. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13.07.2017р. (м. Шостка, суддя Курбанова А.Р., повний текст складено 19.07.17) по справі № 589/1248/17
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА
Постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13.07.2017 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не включення в довідку про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії позивачу ОСОБА_1 № 897 від 27.09.2016 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій».
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України оформити та надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням ОСОБА_1 , з включенням до неї щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності 2 групи відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 17 червня 2016 року, з урахуванням при обчисленні розміру пенсії щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», із врахуванням раніше виплачених сум.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач - ГУПФУ в Сумській області- подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вказує, що щомісячна додаткова грошова винагорода не може бути віднесена до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, оскільки має тимчасових характер, вона нараховується за наявності наказу командира військової частини або вищого командира залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною.
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.
Представник Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому, крім того підтримав апеляційну скаргу ГУПФУ в Сумській області в повному обсязі.
Представник позивача, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому, крім того, заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.
Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що з 17.06.2016 року ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності.
При обчисленні пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області були враховані дані, наведені у довідці № 897 від 27.09.2016 року, виданій військовою частиною НОМЕР_1 , зокрема, посадовий оклад (720 грн.), оклад за військові звання (60грн.), процентна надбавка за вислугу років -25% (195грн.), середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці (1912,50 грн.), у т.ч. надбавка за особливо важливі завдання -50 %, премія - 525%. Для обчислення пенсії за основу розрахунку бралася сума грошового забезпечення у розмірі 2887 грн. 50 коп.
З грошового атестата, виданого військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України 27.09.2016 року за № 223, листа військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2017р. № 2/22-189 вбачається, що на день виключення зі списків особового складу військової частини розмір його грошового забезпечення включав щомісячну додаткову грошову винагороду, яка становила 60 % місячного грошового забезпечення. При цьому, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 № 173 від 15.05.2017р. виплата щомісячної додаткової грошової винагороди здійснювалась військовослужбовцям Національної гвардії України в розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення з 01.01.2015р. по день видачі довідки на підставі наказу МВС України № 72 від 23.01.2015р.
Військова частина НОМЕР_1 не включила щомісячну додаткову грошову винагороду в довідку № 897 від 27.09.2016 року, а ГУ ПФУ в Сумській області не врахувало цю винагороду при призначенні позивачу пенсії.
Позивач звернувся до Головного управління Національної гвардії України та до військової частини НОМЕР_1 зі зверненнями № 5/17 та № 6/17 від 13.02.2017р. про необхідність включення суми щомісячної додаткової винагороди до довідки про додаткові види грошового забезпечення та направлення до ГУ ПФУ у Сумській області відповідної довідки з зазначенням в ній цієї суми.
Листом № 2/22-189 від 28.02.2017р. військова частина НОМЕР_1 позивачу роз`яснила, що в довідці № 897 від 27.09.2016 року відображені всі передбачені законодавством виплати, які підлягають врахуванню для обчислення пенсії, і у військової частини відсутні законні підстави включати до складу грошового забезпечення щомісячну грошову винагороду.
Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись висновками Верховного Суду України, виходив із того, що щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року N 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Положеннями ст. 43 Закону № 2262-ХІІ (в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 7.11.2007 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).
Згідно пп. 2 та п. 5 Постанови № 1294 також передбачено преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Згідно статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464- VI, єдиний внесок нараховується на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
У статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV визначено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, з викладених правових норм вбачається, що отримувані особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески (єдиний внесок) або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.
Аналогічний правовий висновок був викладений Верховним Судом України в постанові від 16.09.2014 у справі № 21-314а14.
Як вбачається з матеріалів справи, військова частина НОМЕР_1 не включила щомісячну додаткову грошову винагороду в довідку № 897 від 27.09.2016 року, а ГУ ПФУ в Сумській області не врахувало цю винагороду при призначенні позивачу пенсії.
Так, з 01.01.2016р. у зв`язку зі змінами до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» військовослужбовці, наряду з працівниками, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях, були виключені з числа платників ЄСВ, а тому будь-які утримання у тому числі і із грошового забезпечення військовослужбовців (і позивача також) на сплату ЄСВ не проводилися.
Матеріалами справи встановлено, що у період з 01.01.2016р. по 16.06.2016р. з додаткового грошового забезпечення позивача не утримувалися суми ЄСВ колегія суддів оцінює критично з огляду на наступне.
Разом з тим, військові частини та інші органи, які виплачують грошове забезпечення, які також є платниками ЄСВ, у цей період проводили нарахування (а не утримання) і сплату ЄСВ за цих осіб, зі всієї суми грошового забезпечення. Доказів на спростовання викладеного, відповідачами суду надано не було.
Оскільки єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування був нарахований на щомісячну додаткову грошову винагороду, то в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для врахування сум зазначених виплат при обчисленні пенсії позивачу.
Вказаний вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 10.03.2015 у справі №21-70а15.
Таким чином, у військової частини НОМЕР_1 не було правових підстав для невключення у довідці № 897 від 27.09.2016 року до складу грошового забезпечення позивача щомісячної додаткової грошової винагороди, яку він отримував у період служби, що в свою чергу, призвело до неправильного розрахунку розміру його пенсії, яка підлягає до виплати.
Крім того, доводи апелянта про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода не може бути віднесена до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, оскільки вона має тимчасових характер, нараховується за наявності наказу командира військової частини або вищого командира залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, колегія суддів до уваги не бере, оскільки в силу вимог ст. ст. 161, 244-2 КАС України судом першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, враховано висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від від 20.10.2015 по справі №21-2942а15, в який зазначено, що спірні виплати, в тому числі щомісячна додаткова грошова винагорода, за умови якщо з них сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, повинні включатися до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія призначена відповідно до ст. 43 Закону № 2262-ХІІ.
Згідно вказаних правових позицій Верховного Суду України до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, включаються всі види грошового забезпечення, незалежно від того мають такі виплати систематичний або тимчасовий характер, залежать чи не залежать від певних обставин, їх розміри та виплата є чи не є фіксованим та щомісячними. Головною умовою для включення до розрахунку пенсії є сплата з цих видів грошового забезпечення соціальних внесків.
Таким чином, оскільки зі спірних виплат, які позивач отримував перед виходом на пенсію, було нараховано та сплачено соціальні внески, відмова ГУПФУ в Сумській області у включенні таких виплат до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія позивача, та проведенням у зв`язку із цим перерахунком пенсії, є протиправною. Так само протиправними є дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не включення в довідку про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії позивачу ОСОБА_1 № 897 від 27.09.2016 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій».
За наслідками зіставлення характеру спірних правовідносин та правових ситуацій, на підставі яких була сформульована вказана вище правова позиція Верховного Суду України та змісту спірних правовідносин у справі, що розглядається, колегією суддів не встановлено достатніх та належних мотивів, що дають право відступити від правової позиції, викладеної у вказаних рішеннях Верховного Суду України.
Проаналізувавши інші доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги положення чинного законодавства та правові висновки Верховного Суду України, колегія суддів погоджується із висновком суду про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.
Натомість, відповідачі, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надали жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13.07.2017р. по справі № 589/1248/17 залишити без задоволення .
Постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13.07.2017р. по справі № 589/1248/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В.
Повний текст постанови складено та підписано 27.12.2017 р.