Справа № 308/3548/17
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3548/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання - Вереш А.В.

за участі представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону ОСОБА_3 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП ОСОБА_4, ОСОБА_3 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві про визнання дій інспектора незаконними , скасування постанови серії АР №053695 від 19.11.2016 року у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи,-

встановив:

В квітні 2017 року позивач ОСОБА_2 в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 у порядку провадження у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №6 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ДПП ОСОБА_4, ОСОБА_3 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві про визнання дій інспектора незаконними , скасування постанови серії АР №053695 від 19.11.2016 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. та закриття справи.

Мотивуючи позовні вимоги вказує на те, що позивач 19.11.2016 року керуючи автомобілем марки « Тойота Кемрі » державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись в с. Голубине на автодорозі М-06 751 км. безпідставно був зупинений екіпажем патрульної поліції . В подальшому у межах кримінального провадження № 0000098 від 13.03.2017 року позивач отримав 10.04.2017 року копію постанови серії АР №053695 від 19.11.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 гривень за ч.1 ст.122 КУпАП за порушення п.8.5.1 ПДР , про існування якої позивачу відомо не було.

Позивач з винесенням постанови не згідний, вважає, оскаржувану постанову незаконною, оскільки інспектором поліції не повно та не об'єктивно було з'ясовані фактичні дані по справі. Вважає , що інспектор притягнув його до відповідальності не маючи на те підстав. Позивач вказує, що інспектором покладено в основу постанови дані, які не відповідають дійсності , так як жодних порушень правил дорожнього руху він не вчиняв, не перетинав суцільну лінію дорожньої розмітки . На підтвердження своїх доводів посилається також на паспорт міжнародної автомобільної дороги державного значення М-06 ОСОБА_5 Чоп, згідно якого на ділянці дороги де був зупинений позивач відсутні суцільні лінії дорожньої розмітки.

Окрім того вказує, що згідно постанови інспектора серії АР №053695 від 19.11.2016 року датою розгляду справи зазначено 19.11.2016 року, а датою вчинення правопорушення вказано 25.11.2016 року.

Таким чином вважає, що дії інспектора Гутник І.І. щодо складання постанови серії АР №053695 від 19.11.2016 року , якою на ОСОБА_2 накладено адмінстягнення є незаконними, а також оскаржувана позивачем постанова серії АР №053695 від 19.11.2016 року є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі.

Окрім того, позивач просить поновити йому строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №053695 від 19.11.2016 року , оскільки про існування такої позивачу не було відомо, а копію постанови отримав 10.04.2017 року у межах кримінального провадження № 0000098 від 13.03.2017 року.

З посиланням на викладене, просив суд : поновити позивачу строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №053695 від 19.11.2016 року ; визнати дії інспектора роти № 6 батальйону ОСОБА_3 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП ОСОБА_4 щодо складання постанови незаконними; скасувати постанову інспектора роти №6 батальйону ОСОБА_3 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_4 по справі про адміністративне правопорушення серії АР №053695 від 19.11.2016 року та закрити справу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Заперечив факт порушення позивачем ОСОБА_6 дорожнього руху. Звернув увагу на те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував факт перетину позивачем, який керував автомобілем марки « Тойота Кемрі » державний номерний знак НОМЕР_1 суцільної лінії дорожньої розмітки, не надано до суду відеофіксацію правопорушення. Окрім того вказав, що на ділянці дороги де був зупинений позивач відсутня дорожня розмітка та знаки, що забороняли б здійснювати обгін транспортних засобів, що підтверджується паспортом міжнародної автомобільної дороги державного значення М-06 ОСОБА_5 Чоп. Вказав, що фототаблиці взяті з електронного джерела Google maps ділянки дороги М-06, 751 км., які долучені відповідачем до заперечень не є належними доказами та такі спростовуються даними , які зазначені у паспорті міжнародної автомобільної дороги державного значення М-06 ОСОБА_5 Чоп, в межах Закарпатської області. Окрім того на вказаних фототаблицях не зафіксовано факт порушення позивачем ОСОБА_6 дорожнього руху.

Представник відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду даної справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду письмові заперечення в якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, пославшись на те, що інспектором поліції при винесенні постанови про адміністративне правопорушення було дотримано норми матеріального та процесуального права. Окрім того вказав, що факт того, що водій ОСОБА_2 перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки був помічений інспектором, на що було відповідно відреаговано. Просив взяти до уваги фототаблиці взяті з електронного джерела Google maps ділянки дороги М-06, 751 км., згідно яких на даному кілометражі дороги нанесена вузька суцільна лінія. В подальшому представник на адресу суду 05.09.2017 року надіслав заяву в якій просив розглянути справу за відсутності представника, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач інспектор роти №6 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ДПП ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду даної справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, пісьмових заперечень до суду не надіслав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 71 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пункт 7 ч.1 ст.3 КАС України визначає, що суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ОСОБА_6 дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці ОСОБА_6, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ОСОБА_6 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Як встановлено судом, 19 листопада 2016 року інспектором роти №6 батальйону ОСОБА_3 патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_4 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №053695 , якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення 25.11.2016 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 ,00 гривень, а саме за порушення вимоги дорожньої розмітки 1.1 "Вузька суцільна лінія", перетнув лінію, чим порушив вимоги п. 8.5.1 ПДР.

В постанові не зазначено жодного доказу, на підставі якого було прийнято рішення про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 8.5.1 ПДР горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих ОСОБА_6.

Пунктом 34.1 ПДР України встановлено, що горизонтальна розмітка 1.1 вузька суцільна лінія -поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ч.1 ст.222 КУпАП органи національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно ст. 7 кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна(умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КпАП).

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що порушення не зафіксоване свідками, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що за наявності не спростованого твердження позивача про відсутність порушення ним ПДР, є підставою вважати постанову по справі про адміністративне правопорушення протиправною та такою що підлягає скасуванню.

Із змісту адміністративного позову слідує, що позивач ОСОБА_2 заперечує факт порушення ним правил дорожнього руху та зазначає на неповноту та необ'єктивність зясування фактичних даних по справі.

На думку суду, при винесенні оскаржуваної постанови інспектором всупереч ст.245 КУпАП не було вжито заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідженні всіх обставин справи.

Відповідачем жодних доказів, зокрема пояснень свідків, пояснень інших учасників руху, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису на підтвердження факту вчинення позивачем вказаного правопорушення суду не надано.

Фототаблиці взяті з електронного джерела Google maps ділянки дороги М-06, 751 км. , на які посилається відповідач як на доказ порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, не містять будь-яких даних про подію самого правопорушення.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що згідно постанови серії АР №053695 від 19.11.2016 року, інспектор 19.11.2016 року притягнув ОСОБА_2 до відповідальності за правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, вчинене 25.11.2016 року, що ставить під сумнів законність даної постанови.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави суду дійти висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак доказів того, що ОСОБА_2 порушив вимоги п. 8.5.1 ПДР України не надано.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05;п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В порушення законодавчих положень відповідачем не з'ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 280 КУпАП.

Згідно зі ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Зі змісту статті 6 Європейської конвенції з прав людини вбачається, що кожний обвинувачений у скоєнні злочину має як мінімум право мати достатньо часу та можливості для підготовки свого захисту, а також захищати себе сам особисто або через обраного ним самим захисника. При цьому Європейський суд з прав людини неодноразово, зокрема в справі «Deweer v. Belgium» (рішення Суду від 27.02.1980 року), зазначав, що немає ніяких підстав для вузької інтерпретації ст. 6 Конвенції. Так, зазначена стаття застосовується не тільки власно до кримінального судового провадження, але і по відношенню до дисциплінарних та адміністративних процедур (принцип автономності).

Серед основних гарантій захисту прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 268 КУпАП, є право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Підсумовуючи вказане, з огляду на встановленні в судовому засіданні обставини та визначенні відповідно до них правовідносини, враховуючи те, що на час розгляду справи та винесення постанови по суті заявлених позовних вимог, відповідачем доказів щодо правомірності свого рішення суду надано не було, не було надано відповідних доказів, які б підтверджували скоєння позивачем зазначеного правопорушення, будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суда відсутні, суд приходить до висновку, що порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП, недотримання вимог щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та належного документування обставин адміністративного правопорушення, є підставою для скасування постанови інспектора роти №6 батальйону ОСОБА_3 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП ОСОБА_4 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР №053695 від 19.11.2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Водночас, щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення суд зауважує наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду).

Відповідно до припису пункту 2 частини першої статті 18 КАС, який кореспондується з положеннями пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) суб'єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Статтею 221 Глави 17 КУпАП «Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення» закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, серед яких відсутня ст. ст. 122, 126 КУпАП.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє суду дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст.221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб'єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, тому в цій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на викладене вимога позивача про закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення до задоволення не підлягає.

Окрім того, на думку суду вимога позивача про визнання дій інспектора незаконними не підлягає до задоволення за недоведеністю.

Враховуючи, що ОСОБА_2 отримав постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №053695 від 19.11.2016 року - 10.04.2017 року у межах кримінального провадження № 0000098 від 13.03.2017 року і з того часу дізнався про існування такої постанови інспектора роти №6 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ДПП, суд вважає, що строк звернення до суду щодо оскарження постанови пропустив з поважних причин, і вимоги ОСОБА_2 щодо його поновлення підлягають задоволенню.

При зверненні до суду з позовом позивач є звільненим від сплати судового збору згідно до Постанови Пленуму ВАСУ № 2 від 23.01.2015 року «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

На підставі ст. ст. 7-14, 18, 19, 24, 71, 128, 143, 146, 158, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 33, ч.2 ст. 122, ст.ст. 247, 251, 258, 268, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону ОСОБА_3 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП ОСОБА_4, ОСОБА_3 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві про визнання дій інспектора незаконними , скасування постанови серії АР №053695 від 19.11.2016 року у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи задовольнити частково.

Поновити строк на оскарження постанови інспектора роти №6 батальйону ОСОБА_3 патрульної поліції в м. Ужгороді лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 19.11.2016 року серії АР №053695 .

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №053695 від 19.11.2016 року , винесену інспектором роти №6 батальйону ОСОБА_3 патрульної поліції в м. Ужгороді ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5