Справа № 185/757/17 (2-а/185/110/17)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2017 рокусправа № 185/757/17 (2-а/185/110/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Сафронової С.В.

судді: Мельника В.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року у справі № 185/757/17 (2-а/185/110/17) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якій просить визнати протиправними дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у призначенні йому з 13.01.2017 року пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком; зобов'язати Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити йому пенсію за віком з 13.01.2017 року відповідно до ст. 26 з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.04.2017 року в задоволені адміністративного позову було відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та з 27.07.2005 року отримує пенсію за віком, призначену йому на пільгових умовах згідностатті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

13.01.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням комісії при Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій позивачу відмовлено в призначенні пенсії відповідно до його заяви від 13.01.2017року, про що повідомлено позивачу листом від 18.01.2017 року за № 1742/07/18.

Не погодившись з вказаними висновками, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач скористався правом на призначення пенсії за віком, то відсутні правові підстави для призначення пенсії у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Приписами ч.1 ст.9 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що ст..40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"регламентовано порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення розміру пенсії зокрема при її призначенні.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивачу призначена відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка є «пенсією за віком», яка йому перераховувалася з набранням чинності 1 січня 2004 року Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», і далі протягом 2004 - 2017 років неодноразово перераховувалася відповідно до положеньЗакону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а Закон України Про пенсійне забезпечення визначає лише категорії осіб, які мають право на пенсію за віком, з відповідним віковим зменшенням.

Отже, виходячи з того, що Позивачу вже була призначена пенсія за віком, особливістю якої було наявність пільгових умов, а саме зменшення пенсійного віку, вимоги Позивача про обґрунтованість призначення йому пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування є безпідставними.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин правових висновків Верховного Суду України, зазначених в постановах від 29.11.2016 року № 133/476/15-а, від 22.12.2015 року № 21-4071а15, оскільки спірні правовідносини є відмінними, ніж розглянуті Верховним Судом України, а саме у вказаних справах особі була призначена пенсія за вислугу років, а за призначенням пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» така особа звернулась вперше, тобто особі було призначено інший вид пенсії за іншим законом.

Таким чином, аналізуючи встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.04.2017 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року у справі № 185/757/17 (2-а/185/110/17) залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її отримання шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов