Справа № 820/5319/17
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 р. № 820/5319/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Боднар І.Ю.

за участі:

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області про визнання протиправними дій та стягнення суддівської винагороди, -

В С Т А Н О В И В:

10 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області щодо нарахування з 01.06.2017 року по 17.07.2017 року судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Юрєвій Антоніні Миколаївні суддівської винагороди, відпускних виплат, матеріальної допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги у розмірі 3 місячних суддівських винагород, виходячи з приписів п.3 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України;

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на користь ОСОБА_2 суддівську винагороду з 01.06.2017 року по 17.07.2017 року, а також відпускні, матеріальну допомогу на оздоровлення, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу у розмірі 3 місячних суддівських винагород, в сумі 147 665,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що посадовий оклад судді місцевого суду, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання визначається відповідно до розміру визначеного ч.3 ст.133 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 №2453-VI. Однак, за січень-травень 2017 року територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, на думку позивача, в порушення зазначених норм, нарахувало та виплатило позивачеві суддівську винагороду у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством.

Відповідач, Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, проти позову заперечувало. В обґрунтування заперечень зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання позивач не прибула, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. В позові просила проводити розгляд справи без участі позивача.

В судове засідання представник відповідача прибула, проти позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання представник третьої особи не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, рішенням 5-ої сесії Харківської обласної Ради народних депутатів від 13.09.1991 обрана народним суддею Комінтернівського районного суду м. Харкова. Наказом Управління міністерства юстиції України в Харківській області № 02-7/74 від 18.09.1991 зарахована народним суддею Комінтернівського районного народного суду м. Харкова.

Постановою Верховної Ради України № 2613-111 від 05.07.2001 року обрана на посаду Комінтернівського районного народного суду м. Харкова безстроково.

Наказом Харківського обласного управління юстиції № 02-7/72 від 25.07.2001 ОСОБА_2 зараховано до штату Комінтернівського районного суду м. Харкова на посаду судді.

Призначення позивача на посаду судді, відбувалось в порядку, передбаченому Законом України "Про судоустрій та статус суддів " (у редакції Закону від 15 грудня 1992 року), а отже вона не проходила кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді).

Згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 27.06.2017 року за № 1887/0/15-17 ОСОБА_2 звільнено з посади судді Комінтернівського районного суду міста Харкова у звязку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до наказу голови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.07.2017 року за № 02-07/85 позивача відраховано зі штату зазначеного суду у звязку зі звільненням у відставку 17.07.2017 року.

Позивачу було нараховано та виплачено суддівську винагороду з 01.06.2017 року по день відрахування позивача зі штату Комінтернівського районного суду м. Харкова - 17.07.2017 року, а також відпускні, матеріальну допомогу на оздоровлення, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомога у розмірі 3 місячних суддівських винагород на підставі п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774 виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1600,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з тим, що відповідачем нараховано та виплачено ОСОБА_2 вищезазначені виплати виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1600,00 грн., звернулась з даним позовом до суду.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі з приводу виплати суддівської винагороди, врегульовані Конституцій України та нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Частиною 2 статті 130 Конституції України визначено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до ч.1 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 частини 3 статті 135 Закону №1402, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Водночас, абзацом 1 статті 22 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 обумовлено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Пунктом 23 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41 - 45, ст.529; 2015 р., №№18 - 20, ст.132 із наступними змінами).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є суддею, яка не проходила кваліфікаційне оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді), тому розмір її суддівської винагороди визначається відповідно до Закону України від 07.07.2010 року №2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до частини третьої статті 133 цього Закону посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 6 грудня 2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600,00 гривень.

Зазначений закон не визнавався неконституційним, отже підлягає застосуванню, тому доводи про застосування до позивача з 1 січня 2017 року мінімальної заробітної плати у розмірі 3200,00 грн. є безпідставними.

Аналогічна правова позиція зазначена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28.11.2017 року № К/800/39631/17.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно нараховано та виплачено позивачу суддівську винагороду з 01.06.2017 року по день відрахування позивача зі штату Комінтернівського районного суду м. Харкова - 17.07.2017 року, а також відпускні, матеріальну допомогу на оздоровлення, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу у розмірі 3 місячних суддівських винагород на підставі п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774 виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1600 грн.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області про визнання протиправними дій та стягнення суддівської винагороди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 27.12.2017 року.