Справа № 804/6485/17
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2017 р. справа № 804/6485/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді - Павловського Д.П., суддів Прудника С.В., Царікової О.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ" до Державної фіскальної служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Лівобережна обєднана державна податкова інспекція м. Дніпра про визнання протиправними та скасування рішень,-
06 жовтня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Лівобережна обєднана державна податкова інспекція м. Дніпра, в якому позивач просить суд:
- зобов'язати ДФС України здійснити дії по реєстрації (зареєструвати) податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ № 23 від 07.07.2017 року, накладної № 29 від 10.07.2017 року та накладної № 42 від 11.07.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 4-6).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані рішення Комісії ДФС України про відмову в реєстрації податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ в Єдиному реєстрі податкових накладних прийняті відповідачем з порушенням норм чинного законодавства. Позивач зазначає, що на вимогу фіскального органу після зупинення реєстрації податкових накладних, платником податків було надано усі необхідні документи, проте, відповідачем, при прийнятті оскаржуваних Рішень було грубо порушено норми пп. 201.16.1 п. 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, враховуючи, що у квитанціях № 1, якими позивача повідомлено про зупинення реєстрації ПН/РК, не зазначається чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для відповідача щодо зупинення реєстрації податкової накладної у коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення, а було лише прописано, що ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків. З огляду на вищевикладене, позивач вважає оскаржувані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, тому просить суд зобовязати відповідача зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ № 23 від 07.07.2017 року, № 29 від 10.07.2017 року та № 42 від 11.07.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2017 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 2).
У судове засідання 29.11.2017 року позивач, представник відповідача та представник третьої особи, належним чином повідомлені про день, час і місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, до суду не прибули.
21.11.2017 року представником позивача через канцелярію суду подано письмове клопотання про розгляд адміністративної справи в письмовому провадженні (а.с. 118).
30.10.2017 року через канцелярію суду представником Державної фіскальної служби України було подано письмове клопотання в якому представник просив суд здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження, а також, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с. 68).
Також, 30.10.2017 року представником відповідача було подано письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких Державна фіскальна служба України проти задоволення позовних вимог заперечує, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю та зазначає, що Комісією ДФС прийнято оскаржувані рішення правомірно, оскільки надані платником податку копії документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування. Щодо вимоги позивача про зобов'язання зареєструвати в ЄРПН податкові накладні, відповідач зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства повноваження Державної фіскальної служби України щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу, тому, позовна вимога про зобов'язання зареєструвати податкові накладні № 23 від 07.07.2017 року, № 29 від 10.07.2017 року та № 42 від 11.07.2017 року є також необґрунтованою, оскільки за рахунок такої вимоги, позивач намагається не добросовісно скористатись належним йому правом на захист.
Представник третьої особи у судове засідання не прибув, письмових пояснень, з викладенням своєї позиції на предмет спору до суду не надав.
Керуючись приписами статей 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у адміністративному позові та подані письмові докази, позицію відповідача, викладену у письмових запереченнях, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
25.07.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ намагалося зареєструвати податкові накладні, а саме:
- № 23 від 07.07.2017 року, реєстраційний номер документу НОМЕР_1, в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі Договору № 0108/15-18 від 01 серпня 2015 року, укладеного з контрагентом ТОВ «ДНІПРОАВТОСЕРВІС». Проте, реєстрацію податкової накладної було зупинено, про що на адресу позивача надійшла електронна квитанції № 1;
- № 42 від 11.07.2017 року, реєстраційний номер документу НОМЕР_3 в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі Договору № 1201/16 від 12.01.2016 року, укладеного з ТОВ «БОЙКО-ТРАНС». Проте, реєстрацію податкової накладної було зупинено, про що на адресу позивача надійшла електронна квитанції № 1.
Відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, позивачем до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпра було надано відповідні документи, а саме:
по накладній № 23 від 07.07.2017 року: копію Договору № 0108/15-18 від 01.08.2015 року, за умовами якого позивач поставив на адресу контрагента ТОВ «ТОВ ФІРМА «ДНІПРОАВТОСЕРВІС» бензин А-92 у кількості 5000,00 л, на підтвердження операції надано видаткову накладну № 20 від 07.07.2017 року та платіжне доручення № 628 від 07.07.2017 року. Також, були надані документи, на підтвердження факту існування товару у позивача в розпорядженні на момент здійснення вищевказаної операції, а саме, копію Договору від 23.05.2016 року № ННК-600058; на виконання даного договору позивачем надано видаткові накладні №ННК-070720 від 07.07.2017 року, №ННК-100719 від 10.07.2017 року, товарно-транспортні накладні за №ННК-701880 від 10.07.2017 року, №ННК-701848 від 07.07.2017 року, платіжні доручення № 1174, 1172 від 19.07.2017 року, що передували укладанню договору №0108/15-18 від 01 серпня 2015 року з контрагентом ТОВ «ТОВ ФІРМА «ДНІПРОАВТОСЕРВІС»;
по накладній № 42 від 11.07.2017 року: копію Договору №1201/16 від 12.01.2016 року, за умовами якого позивач поставив на адресу контрагента ТОВ «БОЙКО-ТРАНС» бензин А-92 у кількості 3000,00 л, на факт здійснення операції надав видаткову накладну № 41 від 11.07.2017 року та платіжне доручення № 847 від 11.07.2017 року. Також, було надано документи, які підтверджують факт існування товару у позивача в розпорядженні на момент здійснення вищевказаної операції, а саме: копію Договору №ННК-600058 від 23.05.2016 року; на виконання даного договору позивачем надано видаткову накладну №ННК-070716 від 07.07.2017 року, платіжне доручення №1173 від 19.07.2017 року та товарно-транспортна накладна №ННК-701843 від 07.07.2017 року, що передували укладанню договору №1201/16 від 12.01.2016 року з контрагентом ТОВ «БОЙКО-ТРАНС».
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.
Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
За приписами пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних №1246 від 29.12.2010 (далі - Порядок № 1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно пункту 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Аналогічні норми містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зі змісту Квитанцій № 1 по податковим накладним № 23 від 07.07.2017 року, № 29 від 10.07.2017 року та № 42 від 11.07.2017 року вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджених Наказом № 567.
Проте, суд зазначає, що контролюючим органом порушено норми підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, оскільки ним не зазначено у Квитанціях № 1 конкретного чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.
Такий висновок суду базується на тому, що фіскальним органом у Квитанціях № 1 зазначено лише загальне посилання на відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом № 567.
Натомість, підпункт 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК Укр Податкового кодексу України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.
Так, пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу № 567 містить у собі визначення двох різних критеріїв: Моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:
1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);
2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.
Таким чином, фіскальний орган був зобов'язаний у Квитанціях № 1 чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу № 567.
Суд зазначає, що визначення фіскальним органом у Квитанціях №1 конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься у Наказі № 567 Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Вичерпний перелік документів).
Так, відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів Наказу № 567, вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (далі - Критерії):
1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;
2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
З аналізу норм законодавства вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.
Також, зі змісту Квитанцій № 1 по податковим накладним видно, що фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено Наказом № 567.
Таким чином, у Квитанціях № 1 фіскальним органом, в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (пункт 6 Критеріїв містить визначення двох різних критеріїв), ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом № 567 (пункт 1 Вичерпного переліку документів містить два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику).
Отже, суд дійшов висновку, що оскаржувані Рішення є необґрунтованим, враховуючи, що платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують підставу для реєстрації податкових накладних.
У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті в підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.
Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України).
Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 Податкового кодексу України.

У порядку визначеному підпунктом 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, позивачем було надано до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпра відповідні документи.

Документи направляються податковим органом за місцем обліку платника податків відповідно підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України до Комісії ДФС України для прийняття Рішення щодо реєстрації податкових накладних.

Проте, Комісія ДФС України прийняла Рішення № 102058/39456828 від 19 серпня 2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 23 від 07.07.2017 року, Рішення №99267/39456828 від 18 серпня 2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної №29 від 10.07.2017 року та Рішення № 112683/39456828 від 22 серпня 2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 42 від 11.07.2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд зазначає, що зазначені Рішення комісії ДФС Україн про відмову у реєстрації податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ в Єдиному реєстрі податкових накладних не містять конкретної інформації, щодо причин та підстав для прийняття таких рішень, а лише містять загальну фразу про те, що причиною їх прийняття є: надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування. Також в рішеннях не зазначено які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації №с190 від 29.03.2017 (далі - Постанова № 190) встановлено, що комісія Державної фіскальної служби (далі - комісія ДФС) приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови № 190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу ;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Таким чином, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування, або надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Проте, як вже зазначалось, оскаржувані Рішення не містять чіткого визначення підстав для прийняття Комісією Рішень про відмову в реєстрації податкових накладних.

Таким чином, Рішення Комісії Державної фіскальної служби України №102058/39456828 від 19 серпня 2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної №23 від 07.07.2017 року, № 99267/39456828 від 18 серпня 2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 29 від 10.07.2017 року та № 112683/39456828 від 22 серпня 2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 42 від 11.07.2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ в Єдиному реєстрі податкових накладних, не відповідають вимогам пунктів 1, 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вони винесені відповідачем необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування Рішеннь комісії Державної фіскальної служби України є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Державну фіскальну службу України здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ № 23 від 07.07.2017 року, № 29 від 10.07.2017 року та № 42 від 11.07.2017 року, суд зазначає наступне.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в Інформаційному листі від 24.10.2013 №1486/12/13-13, у відповідності до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є обовязком постачальника товарів чи послуг.

Цьому обовязку кореспондує обовязок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняти та зареєструвати надану платником податку-продавцем податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При розвязанні спорів, повязаних з оскарженням неприйняття податкових накладних для їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, суди повинні враховувати, що Податковим кодексом України визначено правові наслідки відсутності факту реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Така податкова накладна не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобовязань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних, у свою чергу, є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Таким чином, відсутність реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних впливає на правовий стан платників податків. Покупець товарів позбавляється права на формування податкового кредиту за рахунок відповідних сум, а продавець може зазнати небажаних для нього наслідків у вигляді проведення його позапланової перевірки.

Як визначено положеннями пункту 201.16.4. статті 201.16 Податкового кодексу України, податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про необхідність поновлення прав позивача, шляхом зобовязання Державної фіскальної служби України здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ № 23 від 07.07.2017 року, № 29 від 10.07.2017 року та № 42 від 11.07.2017 року, тому, суд вважає ці позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 1 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для повного встановлення обставин справи щодо ухвалення законного судового рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ" - задовольнити повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду у розмірі 3368,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 1343 від 03.10.2017 року (а.с. 3).

Отже, судовий збір у сумі 3368,00 грн. підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94, 122, 128, 158 - 163, 167, 186, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ" до Державної фіскальної служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Лівобережна обєднана державна податкова інспекція м. Дніпра про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити повністю.

Визнати Рішення комісії Державної фіскальної служби України № 102058/39456828 від 19 серпня 2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 23 від 07.07.2017 року на суму 100500,00 грн., в тому числі ПДВ 16750,00 грн., Рішення комісії Державної фіскальної служби України № 99267/39456828 від 18 серпня 2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 29 від 10.07.2017 року на суму 20100,00 грн., в тому числі ПДВ 3350,00 грн. та Рішення комісії Державної фіскальної служби України № 112683/39456828 від 22 серпня 2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 42 від 11.07.2017 року на суму 53100,00 грн., в тому числі ПДВ 8500,00 грн. Товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ в Єдиному реєстрі податкових накладних протиправними та скасувати їх.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ № 23 від 07.07.2017 року, № 29 від 10.07.2017 року та № 42 від 11.07.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ" () за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України () документально підтверджені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 3368,00 грн. (три тисячі триста шістдесят вісім гривень 00 копійок).

Копію постанови направити всім сторонам по справі.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3