Справа № 810/2912/17
Суддя: В.Р. Щавінський
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року № 810/2912/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Щавінського В.Р., розглянувши у письмовому провадженні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державної фіскальної служби України, третя особа: Державна фіскальна служба України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України (далі - Комісія, позивач) з вимогами:

- визнати незаконним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 28.04.2017 про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;

- зобов'язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути надані документи та прийняти рішення про надання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, статусу учасника бойових дій.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що з 03 вересня 2015 року по 07 лютого 2016 року на підставі Наказу ДФС України він був відряджений до зони проведення АТО на території Донецької та Луганської областей для безпосередньої участі в її проведенні та виконанні завдань, що покладені на підрозділи ДФС згідно з Наказом Першого заступника керівника АТЦ від 12.06.2015 № 415ог.

Пояснює, що він на підставі абз.2 п.2 розділу 2 «Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України», затвердженого Наказом Мінфіну 14.11.2016 №957 та зареєстрованого в Мінюсті 30.11.2016 № 1553/29683, у квітні 2017 року направив на адресу Комісії документи, що відповідно до абз.1 п.4 «Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 (далі - Порядок №413), є підставою для надання статусу учасника бойових дій та підтверджують його безпосередню участь в антитерористичній операції (АТО).

Вказує, що за № 5920/3/99-99-04-04-01-14 від 28.04.2017 ним отримано лист про те, що Комісією розглянуті документи, однак в наданні статусу учасника бойових дій йому відмовлено.

Позивач вважає, що прийняте рішення Комісії є протиправним і підлягає скасуванню через його незаконне прийняття.

У судових засіданнях позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач - Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

В обґрунтування своєї правової позиції вказує, що повний перелік осіб, які належать до учасників бойових дій, наведено у статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII.

Відповідно до абз.1 п. 19 ч.1 ст. 6 Закону №3551-XII до учасників бойових дій зокрема належать особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Зазначає, що Комісією прийнято рішення щодо відмови наданні статусу учасника бойових дій працівникам слідчих підрозділів фінансових розслідувань ДФС, які відряджались до головних управлінь ДФС у Донецькій та/чи Луганській областях, у тому числі ОСОБА_1

У судових засіданнях представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Допитаний судом у якості свідка ОСОБА_2 повідомив суду, що починаючи з жовтня 2014 року по грудень 2016 року, він обіймав посаду начальника відділу Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України, відповідно до вказівки начальника, Мельника В.І., був закріплений за напрямком - АТО. У червні-липні 2015 року він приймав участь в антитерористичній операції, займався комплектуванням слідчих, яких відряджали до території АТО для прийняття їх проведення операції.

Після ротації, в серпні 2015, він повернувся до Києва з АТО та здійснював добір слідчих кандидатів для зони АТО, одним з них був ОСОБА_1 Перед тим як відправити його, він пройшов співбесіду з ним, в ході якої він проявив щире бажання поїхати в АТО, пройшов успішно психологів.

Починаючи з вересня 2015 року, ОСОБА_1 був відряджений до Донецького та Луганського управління ДФС згідно наказу. Оскільки слідчі Донецького та Луганського управлінь ДФС не могли виконувати покладені на них обов'язки, які покладалися на ДФС в зоні проведення АТО, в зв'язку з цим було прийнято рішення відряджати слідчих, де вони заступали в добові наряди і несли службу. Несли вони службу безпосередньо на кордонах в'їзду виїзду підконтрольних територій а також у логістичних центрах. ОСОБА_1 попав до міста Бахмут, яке розташоване на відстані 24 км. від міста Горлівка, де була безпосередньо лінія зіткнення, позивач там проходив службу у логістичному центрі поблизу до села Зайцево.

Пояснив, що позивач заступав з бойовим нарядом, та перш за все його задачами були, як працівника податкової міліції, перевірка на КПП вантажівок як тих які заїзжали на підконтрольну територію, так і тих які виїздили, у випадку якщо виявлялися якісь ознаки злочину, тобто контрабанда, фінансування тероризму, він, як слідчий, першочергово міг провести слідчі дії, огляд місця події, затримати в подальшому автомобіль. Крім того, відрядження до двох областей було зроблено спеціально, щоб позивач не був прикріплений, наприклад, до Бахмута. Впродовж перебування ОСОБА_1 в зоні АТО він перебував в таких населених пунктах: Мар'їнка, Красногор'ївка, Лисичанськ.

Пояснив, що всі слідчі, які несли службу, були озброєні табельним вогнепальним пістолетом (ПМ) та автоматом (АКМ).

Повідомив, що райони, де знаходився позивач, неодноразово піддавалися ворожим обстрілам. ОСОБА_1 ніс службу і в місті Щастя, а це 400 метрів від лінії оборони, де відбувається обмін полоненими. Розташування в місті Бахмут на відстані 12 кілометрів від Майорська де і є лінія зіткнення. Взагалі позивач був у складі групи, яка патрулювала вздовж лінії перетину підконтрольної та не підконтрольної територій.

Крім цього, свідок пояснив, що порядок несення служби слідчими та оперативними працівниками не відрізнявся, єдине, що слідчі мали більше процесуальних прав. ОСОБА_1 не міг попасти під ротацію у зв'язку з тим, що чекав зміни в законодавстві. Оскільки в 2015 році було прийнято Закон України «Про національну поліцію» та скасовано Закон України «Про міліцію» і працівники податкової міліції були позбавлені права носити табельну вогнепальну зброю, не можна було провести ротацію. Але в грудні 2015 року відбулися зміни, а саме надали право застосовувати табельну вогнепальну зброю працівникам податкової міліції, з того часу почалася ротація. В зв'язку з цим, позивач був не три місяці, а місяців 5-6, тобто понад норму, яку встановлено мінімально.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є співробітником податкової міліції у званні лейтенанта податкової міліції, який обіймає посаду старшого слідчого другого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідно до Наказів ДФС України "Про відрядження працівників податкової міліції" від 01.09.2015 № 2794-о, від 28.09.2015 №3040-о, від 27.10.2015 №3462-о, від 27.11.2015 №3751-о, від 08.12.2015 №3902-о, від 13.01.2016 №26-о, Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 №638-IV та з метою реалізації тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 27.01.2016 № 27 та від 15.02.2016 №46, позивача було відряджено до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області.

У подальшому, на підставі наказу Першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 29.12.2015 № 0207, від 29.01.2016 № 07, від 15.02.2016 №010 позивач вважався залученим до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей та відрядженим в район її проведення з підпорядкуванням керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в Донецькій та Луганській областях.

Фактом, який підтверджує безпосередню участь позивача в проведенні антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, є довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 10.02.2017 №369/99-99-21-10-01-18д, видана керівником підрозділу Головного міжрегіонального управління оперативного забезпечення зони проведення АТО (м. Київ, м.Краматорськ, м.Слов'янськ) Державної фіскальної служби України, тобто підрозділу, де позивач упродовж п'яти місяців проходив службу та приймав участь у виконанні бойових завдань.

Під час перебування на території проведення АТО місцем дислокації позивача був підрозділ оперативного забезпечення окремих територій зон проведення АТО ГУ ДФС Донецької та Луганської областей, які розташовувалися в населених пунктах м. Слов'янськ, м. Курахове, м. Лисичанськ, м. Щастя, м. Бахмут та смт. Станиця Луганська. Несення служби відбувалось на рівні з оперативними працівниками даного підрозділу: у складі добових нарядів на контрольних пунктах в'їзду/виїзду (КПВВ) та на стаціонарних КрП, розташованих на першій лінії оборони; у складі зведених мобільних груп, які пересувались вздовж лінії розмежування з метою недопущення незаконного переміщення вантажів.

Крім того, під час несення служби, позивач неодноразово здійснював бойові виїзди на підставі бойових розпоряджень штабу антитерористичної операції, що підтверджується зокрема поясненнями свідка ОСОБА_2

Враховуючи розташування місця дислокації підрозділу, місця та умови несення служби, позивач фактично брав безпосередню участь в антитерористичній операції, виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником.

Даний факт підтверджено довідкою в.о. начальника ГУ ДФС у Луганській області №Д-341/14/12-32-41 від 03.03.2017 .

За результатами несення служби та виконання бойових завдань в зоні проведення АТО позивач має заохочення: першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівник Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) генерал-лейтенанта Попко С.М., що підтверджується витягом із наказу від 08.12.2015 № 1131 та грамотою від 08.12.2015; заохочення голови облдержадміністрації керівника обласної військово-цивільної адміністрації Жебрівського П.І., що підтверджується листом №183 від 12.03.2016 та листом Подяки від 12.03.2016.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у лютому 2017 року направив до Комісії заяву, в якій просив надати йому статус учасника бойових дій та документи які відповідно до абз.1 п.4 Порядку №413 є підставою для надання статусу учасника бойових дій та підтверджують його безпосередню участь в антитерористичній операції (АТО). Дану заяву зареєстровано у ДФС України 17.02.2017 та присвоєно вхідний №1084/Інше.

На засіданні Комісії, що відбулось 28 березня 2017 року та оформлене протоколом №3, останньою одноголосно прийнято рішення направити запит до Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій щодо можливості надання Комісією ДФС статусу учасника бойових дій працівникам слідчих підрозділів фінансових розслідувань ДФС, за умови залучення до матеріалів про надання статусу документів, передбачених законодавством.

Відповідно до витягу з Протоколу №5 засідання Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у ДФС від 25.04.2017, наявного в матеріалах справи, Комісією у зв'язку з відсутністю правових підстав одноголосно прийнято рішення відмовити в наданні статусу учасника бойових дій працівникам (в т.ч. колишніх) слідчих підрозділів фінансових розслідувань ДФС.

Листом ДФС України від 28.04.2017 №5920/П/99-99-04-04-01-14 "Про надання інформації" повідомлено позивача стосовно прийняття рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій працівникам (в т.ч. колишніх) слідчих підрозділів фінансових розслідувань ДФС, які відряджались до головних управлінь ДФС у Донецькій та/чи Луганській областях, у зв'язку з чим повернуто останньому направлені до Комісії заяву та матеріали.

Підставою для відмови у наданні позивачу відповідного статусу учасника бойових дій слугувала норма Закону №3551-XII, згідно з якою статус учасника бойових дій може бути наданий лише особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби України, до яких позивач не належить.

Не погоджуючись зі змістом вищенаведеного рішення про відмову у наданні статусу учасника бойових дій, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та похідними від цього позовними вимогами.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон №3551-XII.

Відповідно до ст. 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно ст. 5 Закону №3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Пунктом 19 частини першої статті 6 Закону №3551-XII передбачено, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов'язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України (абзац другий пункту 19 частини першої статті 6 Закону №3551-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Пунктом 2 Порядку №413 визначено, що статус учасника бойових дій надається, зокрема, військовослужбовцям (резервістам, військовозобов'язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв'язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається:

- комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін'юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв'язку, ДСНС, ДФС;

- міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.

Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджується відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом, зазначеним в абзаці другому цього пункту (абзац 1-4 пункту 5 Порядку №413).

Наказом Міністерства фінансів України №957 від 14.11.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 листопада 2016 року за №1553/29683 (далі - Положення №957) затверджено Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України.

Розділом I Положення №957 визначено, що Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України (далі - Комісія) утворюється відповідно до пункту 5 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (із змінами). Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України та актами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства та цим Положенням.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Положення №957 Комісія призначена для прийняття рішень про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій, розгляду та вивчення поданих заяв та інших матеріалів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби України (ДФС), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції.

Підпунктом 5 пункту 2 розділу II Положення №957 встановлено, що Комісія має право відмовляти в наданні статусу учасника бойових дій у разі відсутності підстав.

В свою чергу, пунктом 7 розділу II Положення №957 визначено перелік таких підстав, за наявності яких Комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, а саме у разі:

- відсутності документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення;

- надання недостовірних даних про особу;

- виявлення факту підроблення документів про участь в антитерористичній операції, у забезпеченні її проведення;

- наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Наказом ДФС України від 26.12.2016 №1033 "Про затвердження Персонального складу Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у ДФС" для реалізації заходів, пов'язаних із наданням статусу учасника бойових дій особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС затверджено Персональний склад Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у ДФС.

Головою Комісії є Голова Державної фіскальної служби України Насіров Р.М., заступниками голови Комісії є Пажитнова Т.П. - директор Департаменту кадрової політики та роботи з персоналом ДФС України та Лісовий Г.О. - начальник Головного оперативного управління ДФС України. До складу Комісії входять сім членів, які є посадовими особами структурних підрозділів ДФС України, в тому числі член Громадської ради при ДФС України та виконуючий обов'язки голови ППОЗ АТО "Фантом" (за згодою).

Отже, законодавством визначено чіткий та послідовний порядок вирішення ДФС України питання про надання особі статусу учасника бойових дій у зв'язку з участю в АТО.

При цьому, зазначене питання вирішується шляхом прийняття Комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій ДФС України відповідного рішення.

Суд зазначає, що перелік підстав для відмови в наданні статусу учасника бойових дій, визначений вищенаведеною нормою, є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

При цьому, під вичерпністю розуміється, що в уповноваженого органу при розгляді заяв і доданих до них матеріалів та прийнятті за результатами такого розгляду рішення щодо відмови у присвоєнні статусу учасника бойових дій, відсутня можливість альтернативного вибору підстав для відмови, окрім як з тих, що передбачені пунктом 7 розділу II Положення №957.

Тобто, фактично Комісія вправі прийняти рішення на власний розсуд, керуючись власними дискреційними повноваженнями, проте виходячи виключно з підстав, що обмежені їх вичерпністю.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось відповідачем, позивач з 03 вересня 2015 року по 07 лютого 2016 року на підставі вищенаведених наказів Державної фіскальної служби України та витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ відряджався до зони проведення АТО на території Донецької та Луганської областей та брав безпосередню участь в проведенні та виконанні завдань, що покладені на підрозділи ДФС, брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Судом також з'ясовано, що позивач з метою надання йому статусу учасника бойових дій звернувся до Комісії з відповідною заявою та матеріалами, що свідчать про залучення та перебування останнього в районі проведення антитерористичної операції.

Зокрема, абз. 1 п. 4 Порядку №413 передбачено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: "документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, книг нарядів, графіків несення служби, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

Судом встановлено, що у позивача наявні всі документи, які надають підставу на отримання статусу учасника бойових дій, у т.ч.: Наказ ДФС України «Про відрядження працівників податкової міліції» від 01.09.2015 № 2794-о; Наказ ДФС України «Про відрядження працівників податкової міліції» від 28.09.2015 №3040-о; Наказ ДФС України «Про відрядження працівників податкової міліції» від 27.10.2015 №3462-о; Наказ ДФС України «Про відрядження працівників податкової міліції» від 27.11.2015 №3751-о; Наказ ДФС України «Про відрядження працівників податкової міліції» від 08.12.2015 №3902-о; Наказ ДФС України «Про відрядження працівників податкової міліції» від 13.01.2016 №26-о; Витяг із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 27.01.2016 № 27 та від 15.02.2016 № 46; Витяг з наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 29.12.2015 №0207, від 29.01.2016 №07 та від 15.02.2016 №010; Витяг із наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 08.12.2015 № 1131; Лист грамота від 08.12.2015; Лист від 12.03.2016 №183 про нагородження відзнаки облдержадміністрації; Лист подяка від березня 2016 Донецької обласної державної адмінстрації; Довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 10.02.2017 №369/99-99-21-10-01-18д; Посвідчення про нагородження відзнакою «Звитяга» № 290 згідно наказу від №01/16 від 30.01.2017 року; Витяг із наказу першого заступника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 27.01.2016 № 27; Витяг із наказу першого заступника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 15.02.2016 № 46.

Як встановлено судом, Комісією за наслідками розгляду заяви позивача та доданих матеріалів, прийнято рішення відмовити в наданні статусу учасника бойових дій з підстави, що такий статус може набути виключно особа, що відноситься до рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби України.

Представник відповідача у судових засіданнях в обґрунтування правової позиції по справі стверджував, що посада позивача не відноситься до категорії осіб, яким може бути наданий статус учасника бойових дій, тому Комісія діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема, вищенаведеними нормативно-правовими актами, а також на підставі листа Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції від 21.04.2017 №1730/02/05.1-17

Проте, суд критично ставиться до наведених доводів відповідача, виходячи з наступного.

Статтею 2 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» визначено, що антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Відповідно до ст. 5 цього ж закону організація боротьби з тероризмом в Україні та забезпечення її необхідними силами, засобами і ресурсами здійснюються Кабінетом Міністрів України у межах його компетенції. Центральні органи виконавчої влади беруть участь у боротьбі з тероризмом у межах своєї компетенції, визначеної законами та виданими на їх основі іншими нормативно-правовими актами.

Суб'єктами, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом у межах своєї компетенції, є: Служба безпеки України, яка є головним органом у загальнодержавній системі боротьби з терористичною діяльністю… центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи.

Координацію діяльності суб'єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, здійснює Антитерористичний центр при Службі безпеки України.

У законодавстві не визначено (не розтлумачено) термін «особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи», тобто він не виключає (обмежує) залучення лише оперативних працівників, а допускає залучення слідчих або інших працівників. Також не вимагається проходження служби виключно штатними працівниками підрозділів оперативного забезпечення, а відповідно, допускається відрядження або залучення іншим чином для проходження служби осіб рядового і начальницького складу у підрозділах оперативного забезпечення зон проведення АТО.

Так, як вже зазначалось, п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону №3551-XII дійсно передбачено, що учасниками бойових дій визнаються, серед інших, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

У той же час, відповідно до п. 2 розділу II Положення №957 комісія має право, зокрема, розглядати та вивчати подані керівниками підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС (далі - підрозділи АТО) довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, форма яких встановлена додатком 1 до Порядку, та інші документи, визначені пунктом 4 Порядку, які є підставою для надання громадянам статусу учасника бойових дій; розглядати та вивчати звернення, документи та матеріали, надані особами рядового та начальницького складу підрозділів АТО, іншими співробітниками ДФС, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в разі неподання до Комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, керівниками таких підрозділів.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення наведених положень законодавства, можливо дійти висновку, що законодавчо не обмежено право Комісії розглядати та надавати за наявності на це відповідних підстав, статус учасника бойових дій не лише особам рядового та начальницького складу оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, але й іншим співробітникам ДФС, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районі її проведення.

Поряд з цим, суд переконаний, що наведені положення законодавства повинні трактуватись у більш їх широкому сенсі, які охоплюють своїм змістом не лише сам факт зайняття особою рядового та начальницького складу підрозділу оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС певної посади, але й ряд інших факторів, що можуть бути свідченням відношення особи до певного структурного підрозділу.

Суд вважає, що під терміном «оперативне забезпечення зон проведення АТО» слід розуміти не процесуальну діяльність оперативних працівників податкової міліції, а комплекс заходів, що створюють умови для успішного виконання поставлених завдань військам (правоохоронним органам). Ці умови забезпечуються різноманітними заходами, в т.ч. шляхом здійснення працівниками податкової міліції довільних процедур з переміщення товарів (вантажів) у районі проведення антитерористичної операції.

Такими, на думку суду, є безпосереднє виконання особою в період її перебування та залучення до зони проведення АТО на території Донецької та Луганської областей функціональних обов'язків, що затверджені для даної категорії працівників або відповідного структурного підрозділу, а також знаходження особи у безпосередньому підпорядкуванні в певному підрозділі та розташування місця дислокації.

Так, наказом ДФС України від 16.02.2015 №94 затверджено Положення про Головне міжрегіональне управління оперативного забезпечення зони проведення АТО (м. Київ, м. Краматорськ, м. Слов'янськ) ДФС України (далі - Положення №94) зі змінами, внесеними наказами ДФС України від 11.08.2015 №593, від 07.09.2015 №667.

Пунктом 1.1. Положення №94 визначено, що Головне міжрегіональне управління оперативного забезпечення зони проведення АТО (м. Київ, м. Краматорськ, м. Слов'янськ) (далі - ГМУОЗ) є самостійним структурним підрозділом ДФС України.

Відповідно до п. 1.3. Положення №94 до складу ГМУОЗ входять структурні підрозділи відповідно до структури ДФС, затвердженої відповідним наказом.

Згідно з п.1.6. Положення №94 ГМУОЗ функціонально підпорядковується Управлінню оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій та Луганській областях.

Наказом ДФС України від 30.12.2015 №1022 "Про скорочення чисельності та введення в дію Структури апарату ДФС України" скорочено штатну чисельність апарату ДФС України на 30 % або на 656 штатних одиниць; введено в дію Структуру апарату ДФС України та, зокрема, ліквідовано Головне міжрегіональне управління оперативного забезпечення зони проведення АТО (м. Київ, м. Краматорськ, м. Слов'янськ) (24 штатні одиниці), поклавши виконання його функцій на управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області та управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області (пункт 5.3).

Пунктом 6 наказу ДФС України від 30.12.2015 №1022 наказано забезпечити функціонування у складі Державної фіскальної служби України на правах департаментів підрозділів податкової міліції: Головного оперативного управління; Головного управління внутрішньої безпеки; Головного слідчого управління фінансових розслідувань; на правах управлінь підрозділів податкової міліції: управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області та управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області.

Згідно з п. 2.1. Положення №94 основними завданнями ГМУОЗ у районі проведення АТО є: забезпечення перевірки звернень суб'єктів господарювання та надання дозволів на переміщення товарів до/з району проведення АТО, а також облаштування і функціонування (організація, координація та контроль) фіскальних постів на контрольних пунктах в'їзду-виїзду; запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування, митній та бюджетній сферах, їх розкриття та припинення у районі проведення АТО; забезпечення у ДФС та її територіальних органах безпеки діяльності, а також захист державних службовців та працівників від протиправних посягань, пов'язаних із виконанням ними службових обов'язків у районі проведення АТО.

Як встановлено судом, під час перебування на території проведення АТО місцем дислокації позивача був підрозділ оперативного забезпечення окремих територій зон проведення АТО ГУ ДФС Донецької та Луганської областей, які розташовувалися в населених пунктах м.Слов'янськ, м.Курахове, м.Лисичанськ, м.Щастя, м.Бахмут та смт. Станиця Луганська. Несення служби відбувалось на рівні з оперативними працівниками даного підрозділу: у складі добових нарядів на контрольних пунктах в'їзду/виїзду (КПВВ) та на стаціонарних КрП, розташованих на першій лінії оборони; у складі зведених мобільних груп, які пересувались вздовж лінії розмежування з метою недопущення незаконного переміщення вантажів.

Отже, несення служби позивачем відбувалось на рівні з оперативними працівниками даних підрозділів, у складі добових нарядів на контрольних пунктах в'їзду/виїзду (КПВВ) та на стаціонарних КрП, розташованих на першій лінії оборони; у складі зведених мобільних груп, які пересувались вздовж лінії розмежування з метою недопущення незаконного переміщення вантажів.

У разі виявлення факту порушення порядку переміщення товарів через КПВВ, за наявності в діях окремих осіб ознак складу кримінального правопорушення, позивач проводив огляд місця події, та відповідні матеріали у подальшому направляв до територіальних органів для прийняття рішення про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, огляд автотранспортних засобів проводився безпосередньо у місці їх затримання - КПВВ, КрП, польовій дорозі на лінії розмежування.

Зважаючи на процесуальний статус слідчого, наділення його процесуальними правами відповідно до чинного КПК, процесуальну незалежність, можливість оперативного та своєчасного викриття, якісного документування злочинів, які виявляються в ході виконання завдань АТО, слідчі фінансових розслідувань ГУ ДФС областей згідно з наказами ДФС України відряджалися в розпорядження ГУ ДФС Луганської та Донецької областей.

Наявність такого наказу дає можливість: керівникам територіальних слідчих підрозділів Донецької та Луганської областей включати слідчих до групи слідчих у кримінальних провадженнях, що перебувають в їх провадженні; обґрунтовує законність перебування та проведення невідкладних слідчих дій на території зазначених областей слідчими з інших регіонів.

Зважаючи на вказані норми КПК і з їх дотриманням, позивач, у разі виявлення факту порушення порядку переміщення товарів, за наявності в діях таких осіб ознак складу злочинів, проводив огляди місця події, а матеріали, у подальшому, скеровував до територіальних органів для прийняття рішення про внесення відомостей про злочин до ЄРДР. При цьому, огляд автотранспортних засобів, у яких перевозились вантажі, розпочинав оглядати в місці затримання, тобто в місці його затримання - КПВВ, КрП, на польовій дорозі на лінії розмежування.

Під час несення служби разом з іншими працівниками ДФС та інших контролюючих органів на КПВВ, позивач неодноразово потрапляв під ворожі обстріли як стрілецького так і іншого озброєння. В результаті таких обстрілів штабом АТО приймалось рішення про тимчасові припинення роботи КПВВ.

Враховуючи розташування місця дислокації підрозділу, місця та умови несення служби, позивач фактично брав безпосередню участь в антитерористичній операції, виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником.

Даний факт підтверджено довідкою в.о. начальника ГУ ДФС у Луганській області №Д-341/14/12-32-41 від 03.03.2017.

За результатами несення служби та виконання бойових завдань в зоні проведення АТО позивач має заохочення: першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівник Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) генерал-лейтенанта Попко С.М., що підтверджується витягом із наказу від 08.12.2015 № 1131 та грамотою від 08.12.2015; заохочення голови облдержадміністрації керівника обласної військово-цивільної адміністрації Жебрівського П.І., що підтверджується листом №183 від 12.03.2016 та листом Подяки від 12.03.2016.

Відповідачем доказів зворотного до матеріалів справи не надано, а судом при розгляді справи таких доказів не встановлено.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що мотиви відмови позивачу у наданні статусу учасника бойових дій сформовані відповідачем на підставі довільного трактування положень чинного законодавства, а саме категорії "осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС".

Відповідач, заперечуючи проти позову, помилково трактує взяте з контексту словосполучення "підрозділи оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС", підміняючи зміст поняття, вказуючи тим самим на розбіжність з категорією "слідчий управління фінансових розслідувань".

Втім, суд зазначає, що ані законодавець, ані ДФС у своєму Положенні №94 не обмежила категорії посад осіб, що можуть входити, залучатись та відряджатись до підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС.

Отже, визначальним при віднесенні позивача до певного кола осіб, які мають право на отримання статусу учасника бойових дій є, на думку суду, підпорядкованість посадової особи під час службового відрядження.

Тому, виходячи з того, що в період з 03 вересня 2015 року по 07 лютого 2016 року позивач був відряджений до ГУ ДФС у Донецькій області та ГУ ДФС у Луганській області та знаходився у підпорядкуванні начальника управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області, а також фактично проходив службу у даному підрозділі, з метою виконання бойових завдань та прийняття безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Луганської області, а також проходив службу під безпосереднім керівництвом Керівника оперативного штабу антитерористичною операцією в Донецькій та Луганській областях, суд дійшов висновку, що на позивача поширюється дія п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону №3551-XII, якою передбачено, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Отже, позивача, який в період з 03 вересня 2015 року по 07 лютого 2016 року обіймав посаду старшого слідчого другого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві, направленого на підставі вищенаведених розпорядчих наказів, а також нормативно-правових актів до підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, законодавець відносить до категорії "осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС".

Відтак, на переконання суду, враховуючи розташування місця дислокації підрозділу, в якому позивач виконував свої обов'язки, умови несення служби та в цілому відповідність матеріалів, наданих позивачем, вимогам Закону №3551-XII, посилання відповідачів на пункт 19 частини першої статті 6 цього Закону, як на підставу для відмови у наданні позивачу статусу учасника бойових дій, є необґрунтованими.

Суд також оцінює як помилкові доводи відповідачів стосовно роз'яснень, викладених у листі Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції від 21.04.2017 №1730/02/05.1-17 як на підставу, що підтверджує правомірність прийняття рішення про відмову позивачу у наданні статусу учасника бойових дій.

Суд зазначає, що вказаний лист не є нормативно-правовим актом, що створює обов'язкові правові наслідки у відповідній сфері суспільних відносин, а носить виключно інформативний, рекомендаційний характер та не є обов'язковим до застосування, що зазначено й в самому документі.

З огляду на вищевикладене, спірне рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Вказаною нормою суд зобов'язаний надати юридичну оцінку діям суб'єкта владних повноважень і визначити спосіб поновлення порушеного права.

Оскільки відповідач протиправними діями порушив права позивача, суд вважає, що поновити порушені права позивача слід шляхом зобов'язання Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у ДФС України повторно розглянути надані документи та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 69, 70, 71, 72, 94, 158-163, 167, 2442 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 28.04.2017 про відмову ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій.

3. Зобов'язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути документи та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щавінський В.Р.