Справа № 826/12365/16
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2017 року № 826/12365/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянув у порядку письмового провадження справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Енергогруп»
доГоловного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор Енергогруп» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.05.2016 р. № .

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням ДФС у м.Києві на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки від 27.04.2016 р. № 187/26-15-14-02-03/37333655 позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх повністю з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в запереченнях на позов.

В судовому засіданні 08.12.2017 р. суд за згодою сторін ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у м.Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Фактор Енергогруп» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Фактор Енергогруп»:

п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму ПДВ, що підлягає сплаті в бюджет на загальну суму 1 249 999,00 грн., в тому числі по періодах: за серпень 2014 р. на суму 1 249 998,00 грн., за вересень 2014 р. на суму 1,00 грн.

За результатами перевірки складено акт від 27.04.2016 р. № 187/26-15-14-02-03/37333655 та винесено податкове повідомлення-рішення від 12.05.2016 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 562 499,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 1 249 999,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 312 500,00 грн.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) працівники податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (п. 86.1 ст. 86 цього ж Кодексу).

Водночас, у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

Участь керівника відповідного контролюючого органу (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення (п. 86.7 названого Кодексу).

Отже, наведеними вище нормами передбачено право платника податків, у разі незгоди із результатами перевірки, подавати свої заперечення до контролюючого органу. При цьому, на контролюючий орган покладено обов'язок повідомити платника про час, дату та місце розгляду заперечень. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

Розгляду заперечень кореспондує обов'язок контролюючого органу надати мотивовану відповідь на них, при цьому, грошове зобов'язання визначається платнику податків, з урахуванням останньої.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.05.2016 р. позивачем було подано відповідачу заперечення на акт перевірки № 187/26-15-14-02-03/37333655 від 27.04.2016 р., отримання якого підтверджується вхідним реєстраційним штемпелем ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів направлення позивачу та отримання ним повідомлення контролюючого органу про дату і місце розгляду заперечень, а також, зважаючи на відсутність доказів їх розгляду контролюючим органом по суті, суд приходить до висновку про те, що відповідачем порушено положення п. 86.7, п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України.

В той же час, вирішуючи дану справу, суд враховує наступне.

Так, в ході перевірки встановлено, що ТОВ «Фактор Енергогруп» мало фінансово-господарські взаємовідносини з контрагентами (постачальниками) на поставку паливно-мастильних матеріалів (дизельне паливо) відповідно до договорів купівлі-продажу, а саме з:

- ТОВ «Авалком» - договір від 12.08.2014 р. № 1208-АФ на суму 100 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 16666,00 грн.;

- ТОВ «Техноопт Торг» - договір від 05.08.2014 р. № 05/08/ТФ на суму 200 000,00 грн., в тому числі ПДВ 33333,3 грн.;

- ТОВ ЕНВЦ «Фобос» - договір від 01.08.2014 р. № 01/08-ФОФ на суму 200 000,00 грн., у тому числі ПДВ 33333,3 грн.;

- ТОВ «Керч Ойл» - договір від 04.08.2014 р. № 04/08-КФ на суму 200 000,00 грн., у тому числі ПДВ 33333,3 грн.;

- ТОВ «Санта Софія» - договір від 04.08.2014 р. № 0408/СФЕ на суму 250000,00 грн., у тому числі ПДВ 41666,6 грн.;

- ТОВ «Ространснафтопродукт» - договір від 05.08.2014 р. № 05-08/РФ на суму 300000,00 грн., у тому числі ПДВ 50 000,00 грн.;

- ТОВ «Маніфесто» - договір від 06.08.2014 р. № 06/08/МФЕ на суму 400000,00 грн., в тому числі ПДВ 66666,6 грн.;

- ТОВ «Медеол» - договір від 04.06.2014 р. № 0808/МеФ на суму 400000,00 грн., у тому числі ПДВ 66666,6 грн.;

- ТОВ «Центрет» - договір від 12.08.2014 р. № 1208/ЦФ на суму 400000,00 грн., у тому числі ПДВ 66666,6 грн.;

- ТОВ «Фактор Енерго» - договір від 01.08.2014 р. № 01/08-ФФ на суму 400000,00 грн., у тому числі ПДВ 66666,6 грн.;

- ТОВ «Інтел Капітал» - договір від 04.08.2014 р. № 04/08/ІФ на суму 500000,00 грн., у тому числі ПДВ 83333,3 грн.;

- ТОВ «Укрфрут» - договір від 07.08.2014 р. № 0708/14УФ на суму 500000,00 грн., у тому числі ПДВ 83333,3 грн.;

- ТОВ «Мередіна» - договір від 12.08.2014 р. № 1208-14ДТ на суму 750000,00 грн., у тому числі ПДВ 125000,00 грн.;

- ТОВ «Мистраль» - договір від 11.08.2014 р. № 1108/МФЕГ на суму 800000,00 грн., у тому числі ПДВ 133333,3 грн.;

- ТОВ «Бізнес Капітал» - договір від 06.08.2014 р. № 0608-14/БФ на суму 800000,00 грн., у тому числі ПДВ 133333,3 грн.;

- ТОВ «Нафто Зелатр» - договір від 30.07.2014 р. № 30/07-НФ на суму 1300000,00 грн., у тому числі ПДВ 216666,6 грн.

Позивач зазначає, що розрахунки здійснювалися на підставі попередніх оплат покупців.

Проведеною перевіркою встановлено заниження задекларованих ТОВ «Фактор Енергогруп» показників у рядку 1 Декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20%, крім імпорту товарів» на загальну суму 1 249 999,00 грн.

Відповідач зазначає, що позивачем не відображено суми ПДВ за вищевказаними господарськими операціями за першою подією, що призвело до їх заниження.

В той же час, згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень (а.с. 168-199 т.1) вбачається, що позивачем до завершення звітного податкового періоду було повернуто всім вище згаданим покупцям отримані від них суми попередньої оплати, що відповідачем враховано не було.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

На підставі вищевказаної норми та, у зв'язку із поверненням сум попередніх оплат, позивач провів коригування (зменшення) сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що відображено в облікових регістрах позивача за серпень 2014 р., що узгоджується із приписами пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України.

З урахуванням положень наведених норм, позивачем було сформовано та передано згаданим вище контрагентам розрахунки коригування кількісних та вартісних показників до податкових накладних. Факт надання розрахунків коригування підтверджено підписами уповноважених представників сторін та засвідчено печатками покупців.

Разом з тим, в акті перевірки не зазначено про факт зменшення позивачем податкових зобов'язань.

Суд вважає помилковими висновки відповідача, викладені в листі від 11.05.2016 р. № 10632/10/26-15-14-02-03 «Про розгляд листа від 28.04.2016 р. № 236/ф», щодо відсутності у позивача права на коригування (зменшення) зобов'язань з податку на додану вартість на підставі повернення попередньої оплати в зв'язку із відсутністю реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних у єдиному реєстрі, оскільки, як встановлено судом, діюча на той час норма не ставила право на зменшення зобов'язань в залежність від факту реєстрації відповідного коригування в єдиному реєстрі. Вказаний обов'язок з'явився з 01.01.2015 р. на підставі пп. 10 п. 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31.07.2014 р. N 1621-VII. Натомість фінансово-господарські операції позивача з його контрагентами були вчинені протягом 2014 року.

Зокрема, положеннями п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Як вбачається зі змісту висновків акту перевірки від 27.04.2016 р. № 187/26-15-14-02-03/37333655 позивачем порушено вимоги п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України.

Разом із тим, аналіз змісту зазначеної статті не дає підстав для висновку, що дії позивача в даному випадку містять ознаки порушення вимог податкового законодавства, про які зазначає відповідач.

В ході судового розгляду судом встановлено, що позивачем дійсно не було зареєстровано відповідне коригування в єдиному реєстрі податкових накладних, однак відсутність такої реєстрації не призвело до порушень, на які посилається податковий орган.

Також суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на відсутність між позивачем та його контрагентами ритмічних та безперервних господарських відносин, оскільки, в даному випадку, йдеться про повернення сум авансових платежів (попередньої оплати) за товар, а не дослідження їх реальності.

Аналіз фактичних обставин справи та норм чинного законодавства свідчить про помилковість висновків відповідача, викладених в акті перевірки від 27.04.2016 р. № 187/26-15-14-02-03/37333655 щодо порушення позивачем правила першої події, неврахування відповідачем діючих на час здійснення позивачем спірних господарських операцій норм чинного законодавства, які не передбачали обов'язкової реєстрації коригування зменшення сум податкових зобов'язань, що дає суду підстави дійти висновку про протиправність винесеного ГУ ДФС у м.Києві оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1 249 999,00 грн.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятого на їх підставі рішення.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв'язку із задоволенням позову підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Енергогруп» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві від 12.05.2016 р. № .

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Енергогруп» судові витрати в сумі 23 437,49 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко