Справа № 806/1003/17
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 грудня 2017 року м. Житомир справа № 806/1003/17

категорія 5.1.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Капинос О.В., суддів Семенюка М.М. , Черняхович І.Е. ,

секретар судового засідання Недашківська Н.В. ,

за участю: прокурора Рудика В.Р..

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання про залишення без розгляду позовної заяви у адміністративній справі за позовом Заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі до Державної служби геології та надр України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Амбер Холдинг" про визнання протиправним та скасування спеціального дозволу на користування надрами №4794,

встановив:

Заступник прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати спеціальний дозвіл на користування надрами №4794 від 31.10.2016 Державної служби геології та надр України.

19 вересня 2017 року до Житомирського окружного адміністративного суду надійшло клопотання від представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбер Холдинг", в якому він просить залишити позовну заяву без розгляду. Клопотання обґрунтовує тим, що у прокурора відсутні законні підстави для представництва інтересів держави саме в особі Житомирської обласної ради, оскільки зазначений позивач не є органом до компетенції якого віднесені відповідні повноваження державного контролю у спірних правовідносинах.

В судовому засіданні представник третьої особи клопотання підтримав та просив позовну заяву залишити без розгляду.

Прокурор та представник позивача проти заявленого клопотання заперечили та просили відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши думки сторін, оцінивши доводи клопотання, дійшла висновку, що у задоволенні клопотання представника третьої особи слід відмовити, з огляду на наступне .

У п. 2 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017 та на момент подання клопотання) передбачалося, що позовна заява залишається без розгляду, якщо її подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України ( у редакції з 15.12.2017) суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо: 1) позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності; 2) позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 4) позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб'єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності; 5) надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду; 6) особа, яка має адміністративну процесуальну дієздатність і за захистом прав, свобод чи інтересів якої у випадках, встановлених законом, звернувся орган або інша особа, заперечує проти позову і від неї надійшла відповідна заява; 7) провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом; 8) з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу; 9) позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору; 10) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч.3,4 ст.53 Кодексу адміністративного судочинства України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Подібні норми були викладені у ч.2 ст.60 КАСУ у редакції до 15.12.2017.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України від 14.10.2014 року №1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон України №1697-VII).

Відповідно до приписів ч.ч. 2 та 3 ст.23 Закону України №1697-VII представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 ст.23 Закону України №1697-VII.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 року №3-рп/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), прокурори та їхні заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій, незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їхній діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

З огляду на викладене, прокурор може звертатися до суду в інтересах держави, які, в свою чергу, можуть бути пов'язані з необхідністю захисту прав державних органів, а також підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування та форм власності.

Приймаючи до уваги рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99, у якому зазначено, що із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до Європейської хартії місцевого самоврядування (ратифікована Верховною ОСОБА_1 України в 1997 Законом України №452/97-ВР, набрала чинності для України 01.01.1998 року) держави - члени ОСОБА_1 Європи, які підписали цю Хартію, врахували, що органи місцевого самоврядування є однією з головних підвалин будь-якого демократичного режиму та право громадян на участь в управлінні державними справами є одним з демократичних принципів, які поділяються всіма державами - членами ОСОБА_1 Європи і воно найбільш безпосередньо може здійснюватися саме на місцевому рівні.

У Конституції України місцевому самоврядуванню, як одній з основ демократичного ладу, присвячено спеціальний XI розділ. Не будучи складовою частиною системи державних органів, органи місцевого самоврядування водночас тісно взаємодіють з державними органами і являють собою особливу форму участі громадян в управлінні державними і суспільними справами виключно місцевого значення.

Відповідно до ст.5, 7 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Згідно зі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади вирішувати питання місцевого управління в межах Конституції і законів України.

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади як і державні органи.

Так, обласна рада є одним із субєктів, який відповідно до вимог природоохоронного законодавства (кодексу України "Про надра" та Порядку) в обовязковому порядку погоджує надання спеціальних дозволів на користування надрами. Поряд із цим, Житомирська обласна рада двічі відмовила Держгеонадрам України у погодженні видачі спірного спеціального дозволу ТОВ "Амбер Холдинг".

Відтак, прокурор звернувся з позовом до суду в інтересах Житомирської обласної ради, оскільки порушені безпосередньо інтереси територіальної громади області.

Крім цього, з часу коли обласній раді стало відомо про порушення її інтересів обласною радою не вжито заходів до оскарження спеціального дозволу до суду.

Так, відповідно ст.4 Кодексу України "Про надра" - надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наданням спірного спеціального дозволу на користування надрами Товариству з обмеженою відповідальністю "Амбер Холдинг" можуть бути порушені безпосередні інтереси держави у вигляді недотримання Держгеонадрами України визначеної чинним законодавством процедури його видачі, в частині відсутності необхідних умов для отримання такого дозволу поза аукціоном, відсутності всіх необхідних погоджень уповноважених органів, тощо.

Крім цього, Держаною службою геології та надр України можуть бути порушені безпосередні інтереси територіальної громади Житомирської області в особі як місцевих рад, в частині відсутності погоджень останніх на отримання земельної ділянки для дослідно-промислової розробки родовища бурштину, так і в особі обласної ради щодо її прямої незгоди та відмови у наданні погодження на отримання спірного дозволу.

З огляду на викладене, у даному випадку інтереси територіальної громади збігаються з інтересами держави, у звязку із чим прокурор звернувся із позовом на захист інтересів держави в особі Житомирської обласної ради.

Враховуючи вищевикладене, заступник прокурора Житомирської області обґрунтував правові підстави звернення з даним адміністративним позовом до суду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання представника третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 53,241,243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

В задоволенні клопотання третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбер Холдинг" про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.В. Капинос

Судді М.М. Семенюк

ОСОБА_3

Повне судове рішення складене 29 грудня 2017 року

інше В задоволенні клопотання третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбер Холдинг" про залишення позову без розгляду відмовити.