Справа № 823/1917/17
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року справа № 823/1917/17

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Паламаря П.Г.,

за участю секретаря: Дудки Г.О.,

представника позивачів ОСОБА_1 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, третя особа СФГ Агра про визнання протиправної відмови та зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

27.11.2017 до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулися ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просять:

-визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області від 27.09.2017 за № 8542/6-17 та № 8534/6-17 щодо надання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель наданих в тимчасове користування СФГ Агра на території Заліської сільської ради Тальнівського району Черкаської області;

-зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області надати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель наданих в тимчасове користування СФГ Агра на території Заліської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог позивачами зазначено, що рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, викладені в листах від 27.09.2017 №8534/6-17, №8542/6-17 є протиправними, оскільки позивачі, будучи членами фермерського господарства, скористалися своїм правом, звернувшись до відповідача із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі частки (паю). Однак, у відмовах в наданні такого дозволу на розробку проекту землеустрою Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області посилається на те, що розташування земельних ділянок на графічних матеріалах не дозволяє встановити їх, відповідності вимогам нормативних актів. Позивачі стверджують, що подані заяви та документи, відповідають статтям 118, 121 Земельного кодексу України.

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не надано.

Третя особа, явку свого представника також не забезпечила з невідомих причин, хоча повідомлена про час та місце судового розгляду справи в установленому законом порядку.

Повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку.

01.09.2017 ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель наданих в тимчасове користування СФГ Агра на території Заліської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

Згідно трудової книжки ОСОБА_2 серії АВ № 341256, останній в період з 14.05.2009 по 01.12.2009 працював на посаді тракториста в ТОВ «Зарічна», а з 01.01.2012 призначений головою СФГ «Агра».

Листом від 27.09.2017 за № 8534/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повідомило позивача, що заява та документи не відповідають статям 118, 121 Земельного кодексу України, оскільки неможливо перевірити розташування земельної ділянки згідно наданих графічних матеріалів, що не дозволяє встановити відповідність її розташування вимогам нормативних актів.

Також, судом встановлено, що 01.09.2017 ОСОБА_4 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель наданих в тимчасове користування СФГ Агра на території Заліської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

Згідно трудової книжки ОСОБА_3П серії АА № 893340, останній з 01.03.2017 призначений на посаду заступника голови СФГ «Агра».

Листом від 27.09.2017 за № 8542/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повідомило позивача, що заява та документи не відповідають статям 118, 121 Земельного кодексу України, оскільки неможливо перевірити розташування земельної ділянки згідно наданих графічних матеріалів, що не дозволяє встановити відповідність її розташування вимогам нормативних актів.

СФГ «Агра» надано згоду на вилучення земельної ділянки, кадастровий №:01:001:0737, що перебуває у користуванні СФГ «Агра» (договір оренди від 15.12.2011 № 768) у розмірі частки (паю) по Заліській сільськіій раді на користь членів СФГ «Агра» - ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Згідно довідок № 865/170-17 та № 864/170-17 від 04.07.2017 Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_4, ОСОБА_2 не використали право на безоплатну приватизацію земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що земельні відносини регулюються Конституцією України 28 червня 1996 року, Земельним кодексом України № 2768-III від 25 жовтня 2001 року (далі ЗК України), а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Громадянам для ведення фермерського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення (пункт а частини 3 статті 22 ЗК України).

Згідно пункт а частини 1 статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

Частиною 1 статті 116 ЗК України, зокрема, передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону, а згідно частини 2 вказаної статті набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до статті 31 ЗК України, землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Згідно статті 32 ЗК України, громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Дія частини першої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).

Таке ж положення закріплене в частині 5 статті 7 Закону України Про фермерське господарство.

Частинами 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як свідчать матеріали справи, з метою одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства позивачами подано до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області відповідні заяви (вхідний номер №16601/0/5-17-СГ, №16600/0/5-17-СГ від 01.09.2017), до яких додано передбачені статтею 118 ЗК України документи.

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, відмовляючи у задоволенні заяв позивачів про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Заліської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, посилається на неможливість встановлення відповідності вимогам законів, розташування земельних ділянок.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Заліської сільської ради Тальнівського району Черкаської області є протиправною.

Щодо позовної вимоги про зобовязання Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області надати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель наданих в тимчасове користування СФГ Агра на території Заліської сільської ради Тальнівського району Черкаської області суд зазначає.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо прийняття рішення є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_6 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_6 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Також Постановою ВАСУ від 21 жовтня 2010 року № П-278/10 встановлено, що з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в даному контексті, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, є такими, що виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому суд вважає що необхідно зобовязати Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області повторно здійснити розгляд заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

За таких обставин, адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд враховує ч. 3 ст. 139 КАС України, якою визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, на користь позивачів необхідно присудити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області від 27.09.2017 за № 8542/6-17 та № 8534/6-17 щодо надання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель наданих в тимчасове користування СФГ Агра на території Заліської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області повторно здійснити розгляд заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель наданих в тимчасове користування СФГ Агра на території Заліської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області () на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НЕ № 349116, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), судовий збір в сумі 320 (триста двадцять) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області () на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НЕ № 432509, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), судовий збір в сумі 320 (триста двадцять) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Черкаський окружний адміністративний суд.

Суддя П.Г. Паламар

Повний текст рішення виготовлено 28.12.2017