Справа № 199/7798/17
Суддя: Подорець О. Б.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/7798/17
ПОСТАНОВА

іменем України

12.12.2017

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.,

за участю секретаря Терентієвої Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій щодо перерахунку пенсії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що наказом начальника управління юстиції Дніпропетровської області №17 від 12.03.1993 позивача було обрано суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Постановою Верховної Ради України від 19.06.1999 №673-ХІV позивача було звільнено за переведенням до Дніпропетровського обласного суду, за наказом якого №26 від 22.06.1999 зарахований до складу цього суду.

Наказом апеляційного суду Дніпропетровської області № 140/к від 12.09.2016 ОСОБА_1 був відрахований зі складу суддів, згідно постанови Верховної Ради України від 01.09.2016 №1515-VІІІ, у зв'язку з виходом у відставку.

16.09.2016 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надавши при цьому необхідні документи, у тому числі, розрахунок апеляційного суду щодо стажу роботи на посаді судді для нарахування щомісячного довічного грошового утримання у відповідності з чинним законодавством, за яким стаж його роботи на посаді судді складає повних 27 роки.

Відповідач, розраховуючи позивачу щомісячне довічне утримання відповідно до протоколу №3749 від 20.09.2016 року у розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, виходив лише із стажу роботи останнього на посаді судді в кількості повних 23 років, не взявши при цьому до уваги половини строку навчання позивача за денною формою на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г.Шевченка та час його служби в лавах Радянської армії, тому позивач звернувся до суду з позовом.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року, з виправленням в подальшому описки ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2017 року, відповідача було зобов'язано здійснити перерахунок раніше призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з розміру 90 відсотків заробітної плати працюючого судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання із зарахуванням до стажу роботи, як судді у відставці, половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г.Шевченка, починаючи виплату з 16 вересня 2016 року, виплатити на його користь різницю між розрахованою та фактично виплаченою сумами, нараховувати та виплачувати йому в подальшому щомісячно щомісячне довічне грошове утримання судді, виходячи з розміру 90 відсотків заробітної плати працюючого судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді.

08.09.2017 за заявою позивача апеляційний суд Дніпропетровської області видав йому довідку № 7-268-С про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно якої його суддівська винагорода, що враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді, станом на серпень 2017 року складається з окладу в сумі 17 600 гри., доплати за вислугу років в сумі 10 560 грн. (60%) і 1/12 частини допомоги на оздоровлення в сумі 1 466,67 грн., яка помилково не була включена до виданої апеляційним судом Дніпропетровської області раніше у 2016 році довідки, у зв'язку з чим ОСОБА_1 08.09.2017 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок грошового утримання з врахуванням у зарплату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 1/12 частини допомоги на оздоровлення в сумі 1466,67 грн., але посилаючись на те, що допомога на оздоровлення надається до щорічної оплачуваної відпустки, відповідач 06 жовтня 2017 року надав позивачу письмову відмову від 18.09.2017 за № К-16, яку позивач вважає незаконною.

На підставі зазначеного позивач просить суд визнати протиправним відмову Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м.Дніпрі у здійсненні йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням допомоги на оздоровлення; зобов'язати Лівобережне об'єднане управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі здійснити перерахунок та проводити виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати судді з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідки апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.09.2017 № 7-268-С; зобов'язати Лівобережне об'єднане управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з часу набрання законної сили та стягнути з відповідача на користь позивачу судовий збір.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, прохаючи розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача, будучі належним чином повідомлений про день та час розгляду справи до суду не з'явився, в матеріалах справи наявні письмові заперечення, в яких вони просять у задоволенні позову відмовити, оскільки довічне грошове утримання нараховане позивачу відповідно до норм чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпрі та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до Закону України № 1402-VIII від 02.06.2016 «Про судоустрій і статус суддів».

Протоколом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі за №3749 від 20.09.2016 ОСОБА_1 було призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 86% від його суддівської винагороди, починаючи з 16.09.2016.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року, з виправленням в подальшому описки ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2017 року, відповідача було зобов'язано здійснити перерахунок раніше призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з розміру 90 відсотків заробітної плати працюючого судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання із зарахуванням до стажу роботи, як судді у відставці, половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г.Шевченка, починаючи виплату з 16 вересня 2016 року, виплатити на його користь різницю між розрахованою та фактично виплаченою сумами, нараховувати та виплачувати йому в подальшому щомісячно щомісячне довічне грошове утримання судді, виходячи з розміру 90 відсотків заробітної плати працюючого судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді.

08 вересня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо проведення перерахунку раніше призначеного довічного грошового утримання, на підставі довідки апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.09.2017 №7-268-С, оскільки при призначенні щомісячного довічного грошового утримання, помилково не були вказані інші виплати, які враховуються при обчисленні довічного грошового утримання, а саме допомога до відпустки на оздоровлення у розмірі посадового окладу, яка включена в оподатковуваний дохід.

Про це позивачу стало відомо 08 вересня 2017 року, коли він отримав довідку апеляційного суду Дніпропетровської області № 7-268-С, в якій зазначено, що крім суддівської винагороди щорічно, працюючим суддям, відповідно до ст.136 Закону №1402-VIII надається допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу, а саме в 2017 році - 17600,00 грн., а 1/12 допомоги на оздоровлення складає 1466 грн.67 коп.

Листом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі № К-16 від 18.09.2017 позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку, з посиланням на те, що відповідно до вимог ст.134 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Суддівська винагорода та допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу виплачується працюючим суддям при наданні щорічної оплачуваної відпустки згідно ст.136 Закону №1402-VIII, а тому підстави для перерахунку щомісячного грошового утримання відсутні.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч.1 статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В силу вимог статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до п.14 ч.1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Пунктом 8 ч. 5 статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

У відповідності до ч.6 статті 48 вищезазначеного Закону при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

В п 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 Конституційний Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України «Про статус суддів». Згідно з ч.1 ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Згідно зі ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання позивачеві, як судді у відставці, призначеного 16.09.2016, має обчислюватися відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VІ.

За правилами ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VІ (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №1-8/2016) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Статтею 133 вказаного Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ «Суддівська винагорода» визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3)науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Крім того, ст.134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІ (IX розділ), тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

З урахуванням викладеного, матеріальна допомога на оздоровлення є складовою матеріального забезпечення судді і є складовою системи оплати праці судді.

Відповідно до положень Закону України «Про оплату праці», статтею 2 якого визначено структуру заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому, відповідно до пп. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Згідно зі ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Згідно ст.244-2 КАС України висновками Верховного Суду України, викладеними, зокрема, в постанові від 6 листопада 2013 року у справі 21-350а13, матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії (в даному випадку, щомісячного грошового утримання).

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що передбачена спеціальним Законом України «Про судоустрій і статус суддів» матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, та відповідно входить до структури заробітної плати, а також враховуючи, що за приписами ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ розмір щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується судді, визначається у відсотковому відношенні від грошового утримання судді, а не тільки суддівської винагороди, означена допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, яка виплачувалася позивачу і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відноситься до складу грошового утримання судді і має враховуватись при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, саме починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання з 16.09.2016, оскільки позивач мав право на обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення при призначенні грошового утримання у вересні 2016 року.

Таким чином позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині , а саме: слід визнання протиправною відмову Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Дніпро у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням суми допомоги на оздоровлення та зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Дніпро здійснити перерахунок та проводити виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % заробітної плати судді з урахуванням 1/12 частини суми допомоги на оздоровлення в розмірі 1466,67грн. згідно довідки апеляційного суду Дніпропетровської області №7-268-С від 08.09.2017, починаючи виплату з моменту звернення про перерахунок довічного грошового утримання - з 08 вересня 2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, з подальшим перерахунком раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

З приводу позовних вимог щодо зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Дніпро відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Тобто, дана стаття встановлює повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання. Отже, зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт є виключно правом суду, і, відповідно, не може бути визначене в якості позовної вимоги в адміністративному позові.

Правила розподілу судом судових витрат між сторонами за результатами розгляду справи встановлено статтею 94 КАС України, відповідно до частини першої якої якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Дніпрі на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 640 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 7-9, 11-12, 17, 87, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Дніпро у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням суми допомоги на оздоровлення.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління пенсійного фонду України в м. Дніпро здійснити перерахунок та проводити виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % заробітної плати судді з урахуванням 1/12 частини суми допомоги на оздоровлення в розмірі 1466,67грн. згідно довідки апеляційного суду Дніпропетровської області №7-268-С від 08.09.2017, починаючи виплату з моменту звернення про перерахунок довічного грошового утримання - з 08 вересня 2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, з подальшим перерахунком раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України у місті Дніпрі на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 640 гривень 00 копійок.

В іншій частині позову - відмовити.

На підставі ст.256 КАС України допустити негайне виконання постанови суду у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя О.Б.Подорець