Справа № 234/3885/17
Суддя: Літовка В. В.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/3885/17
Провадження № 2-а/234/185/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі головуючого судді Літовки В.В.,

секретар Білоусова М.А.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у м. Краматорську про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Краматорського міського суду з позовом до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у м. Краматорську про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії.

В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги і суду показала, що вона 03.02.2010 року набула право на призначення пенсії за віком як посадова особа органу місцевого самоврядування. Для обчислення пенсії вона надала відповідачу довідки про складові заробітної плати за останні 15 календарних місяців перед зверненням за пенсією за формою, затвердженою постановою правління ПФУ від 30.10.2008 року. З урахуванням чинної на той час редакції постанови КМУ від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі витання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», відповідно до якої пенсія обчислювалась за останні перед її призначенням місяці роботи в органах місцевого самоврядування починаючи з 01.06.2009 року. Вказаною формою довідки не було передбачено включення до складових заробітної плати для призначення пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги та індексації заробітної плати. В подальшому їй стало, що постановою правління ПФУ від 04.09.2013 року № 15-1 «Про виконання рішень Окружного адміністративного суду міста Києва № 2а-8893/12/2670, № 2а-4753/09/2670» затверджено нову форму довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». 11.01.2017 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок їй пенсії з урахуванням всіх складових зарплати. Однак, рішенням відповідача від 16.01.2017 року № 6 їй було відмовлено у проведенні перерахунку. Вважає, що своїми діями відповідач обмежує її право на отримання справедливого розміру пенсії.

Просить визнати вказані дії відповідача протиправними, зобовязати управління провести їй перерахунок розміру пенсії з моменту призначення та зберегти відсотковий розмір зарплати державного службовця, з якої призначається пенсія, у розмірі 90 відсотків; зобовязати відповідача виплатити їй різницю між фактично виплаченим та перерахованим розмірами пенсії та покласти на відповідача понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнила, просила визнати протиправними рішення №6 від 16.01.2017 р. , щодо відмови їй у перерахунку пенсії; зобовязати відповідача провести перерахунок розміру пенсії з урахуванням виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати в сумі 4479 грн. 81 коп. і грошової допомоги в сумі 20590 грн. з моменту призначення та зберегти відсотковий розмір зарплати державного службовця, з якої призначається пенсія, у розмірі 90 відсотків; зобовязати відповідача виплатити їй різницю між фактично виплаченим та перерахованим розмірами пенсії і в подальшому проводити нарахування та виплату пенсії з урахуванням здійсненого перерахунку, та покласти на відповідача понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала і суду показала, що відповідно до ст.44 ч.1, 45 ч.4 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у заявника виникає право на перерахунок пенсії з моменту звернення пенсіонера за таким перерахунком. Вважає, що оскільки ОСОБА_1 звернулася із заявою про перерахунок пенсії 11.01.2017 року, то може вимагати здійснення їй перерахунку пенсії лише з 01.01.2017 року. Окрім того, пенсію ОСОБА_1 розраховано в розмірі 90% від заробітної плати відповідно до діючого на той час законодавства, тому вона не має законних підстав вимагати перерахувати пенсію із урахуванням виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації зарплати. На час звернення позивача до управління із заявою про перерахунок пенсії 11.01.2017 року діє Закону України № 889, яким визначено, що право на призначення пенсій відповідно до ст.37 Закону № 3723 зберігається, але норми, які регулюють умови та порядок перерахунку Законом України № 889 не передбачені, тому управління правомірно відмовило у перерахунку пенсії позивачу. В задоволенні позову просить відмовити.

Вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Пунктом 10 ч.1 Розділу V11 Перехідних Положень КАС України у редакції 2017 р., який набрав чинності 15 грудня 2017 р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушено її права, свободи та інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1)визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чти окремих його положень;

2)визнання проти правним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3)визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії;

5)встановлення наявності чи відсутності компетенції ( повноважень) субєкта владних повноважень;

6)прийняття судом одного з рішень, визначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача-субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією, або бездіяльністю.

Відповідно до частини 2 ст.5 КАС України, захист порушення прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" передбачено, що відповідно до частини першої статті 2 КАС України ( в редакції 2005 р.) основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1,2,3 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення: про визнання протиправними та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматись від вчинення певних дій.

Як вбачається із матеріалів справи позивач з 04.02.2010 року перебуває на обліку в ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу». При зверненні до відповідача 11.01.2017 р. для здійснення перерахунку призначеної пенсії, з врахуванням суми отриманої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та грошової винагороди, ОСОБА_1 було відмовлено в перерахунку пенсії, що підтверджується рішенням відповідача по справі № 6 про відмову в перерахунку пенсії від 16.01.2017 року.

Згідно довідки Біленьківської селищної Ради від 21.09.2015 року про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», яку надала позивач до заяви про призначення пенсії, вбачається, що позивачу були виплачені: матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, грошова винагорода (допомога при виході на пенсію), загальна сума 4479 грн.81 коп. . На матеріальну допомогу та індексацію заробітної плати нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. а.с.-29.

При призначенні пенсії позивачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області не включено вищезазначені виплати в доход.

11.01.2017 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, врахувавши суми отриманої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, а загальну суму 4479,81 грн.

Відповідач, рішенням №6 від 16.01.2017 р. відмовив позивачу у перерахуванні пенсії, посилаючись на

ст.37 Закону України «Про державну службу», що перерахунок пенсії не передбачено діючим законодавством. а.с.-65.

Відповідно до ст. ст. 22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про державну службу») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 року зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч.2 ст.33 ЗУ «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Тобто береться до уваги посадовий оклад, а не сума заробітку.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація, входила до системи оплати праці державного службовця.

Згідно з ч. 6 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"; індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення), як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713. Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» структуру заробітної плати складають: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

- у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Виходячи із вказаної норми закону та часу звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії (11 січня 2017 року), суд зобов'язує відповідача здійснити її перерахунок та виплату з 01.01.2017 року.

Верховний Суд України неодноразово висловлював свою позицію щодо того, що суми інших виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, зокрема, матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, сума індексації заробітної плати, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії. Така правова позиція зі спірного питання вже була викладена у постанові від 20.02.2012 р. в справі № 21-430а11, у постанові від 28.05.2013 р. в справі № 21-97а13, у постанові від 14.05.2013 р. в справі № 21-125а13. Згідно рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області були порушені права позивача як громадянина України, відповідно до ст. 3 Конституції України та ст.7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що привело до суттєвого зменшення її пенсійного забезпечення, що підтверджується прийнятим рішенням відповідачем та запереченнями до матеріалів справи.

Аналізуючи норми права чинного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності суд встановив, що ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області при призначенні позивачу пенсії не враховувались суми отриманих позивачем матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Стосовно позовних вимог позивача провести перерахунок розміру пенсії з урахуванням грошової допомоги в сумі 20590 грн., яка була виплачена позивачу, що підтверджується довідкою виданою Біленьківською селищною радою 19.09.2017 року про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.-56) , то в цій частині вимог необхідно відмовити з тих підстав, що вказана довідка не була надана позивачем відповідачу як при звернення із заявою про призначення пенсії у 2010 р., так і при зверненні із заявою про перерахунок пенсії 11.01.2017 р., що підтверджується рішенням управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську . №6 від 16.01.2017 р. і сторони вказане не оспорюють.

Керуючись ст. ст. 5,9, 241-246158-163, 183-2 КАС України, ст. 95 ч. 6 КЗпП України, ст. ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу», ст. 1ч. 1, ст. 2 Закону України «Про оплату праці», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 41, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у м. Краматорську про визнання рішень та дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у м. Краматорську щодо відмови в перерахунку пенсії, викладені в рішенні №6 від 16.01.2017 р.

Зобовязати ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у м. Краматорську здійснити перерахунок та нарахування пенсії ОСОБА_1 з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати в сумі 4479 грн.81 коп., відповідно довідки виконавчого комітету Біленьківської селищної Ради №11 від 21.09.2015 року про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобовязати ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у м. Краматорську виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченим та перерахованим розмірами пенсії з моменту призначення пенсії і в подальшому проводити нарахування та виплату пенсії з урахуванням здійсненого перерахунку.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення постановлене й складене в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий суддя: