Справа № 826/18899/16
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 грудня 2017 року № 826/18899/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Власенкової О.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомсуб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м.Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.04.2016 №2296-1305,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом відповідача, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м.Києві від 27.04.2016 №2296-1305 (далі - оскаржуване рішення).

Позовні вимоги вмотивовано тим, що позивач, як фізична особа-підприємець є платником єдиного податку і використовує приміщення, які належать їй на праві приватної власності для провадження підприємницької діяльності, а тому нарахування податкового зобов'язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб за використання земельної ділянки, на якій розташована будівля і в якій знаходяться належні їй приміщення, є протиправним та суперечить нормам податкового законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, наведених у письмових запереченнях, та просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2004 між дочірнім підприємством "Соларіс Трейд Інвестментс Україна" (продавець) та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, за умовами якого продавець передав, а покупець прийняв у власність нежитлові приміщення, що складають 7/100 частин від домоволодіння, а саме підвал: з прим. №1 по прим. №9 площею 174,2 кв.м., І поверх: з прим. №10 по прим. №17, прим І площею 2,4 кв.м., прим. ІІ площею 1,5 кв.м., всього площею 148,2 кв.м. Загальна площа відчужуваних приміщень 322,4 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з реєстраційним посвідченням, виданим Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 30.06.2004 зазначені нежитлові приміщення зареєстровані за позивачем на праві приватної власності, про що внесено запис в реєстраційну книгу №д.7П-192 за реєстровим №2195-П.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 14.09.2011 зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа, а відповідно до копії витягу з реєстру платників єдиного податку, ОСОБА_1 із 01.01.2012 перебуває на спрощеній системі оподаткування та сплачує єдиний податок.

27.04.2016 відповідачем прийнято оскаржуване рішення, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб у розмірі 63240, 76 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Зі змісту оскаржуваного рішення не вбачається за який період позивачу нараховано податкове зобов'язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб.

Зі змісту заперечення відповідача на позовну заяву можна дійти висновку, що податкове зобов'язання визначене за 2016 рік.

Згідно зі ст.ст.269, 270, п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

У той же час, відповідно до п.287.1 ст.287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з п.287.6 ст.287 Податкового кодексу України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що обов'язок здійснювати оплату земельного податку виникає у осіб, які набули право власності на будівлю, споруду або їх частину саме з моменту реєстрації права власності на таке нерухоме майно.

Тобто, в силу наведених норм Податкового кодексу України у позивача як власника нерухомого майна з 01.01.2011 виник обов'язок зі сплати земельного податку за земельну ділянку, на якій розташовані належній їй об'єкти нерухомості.

При цьому не заслуговують на увагу суду доводи позивача про її звільнення від сплати земельного податку у зв'язку з перебуванням на спрощеній системі оподаткування з огляду на таке.

Відповідно до положень п.291.3 ст.291 Податкового кодексу України, юридична особа чи фізична особа-підприємець можуть самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим главою 1 розділу ХІV Податкового кодексу України та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з п.291.2 ст.291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності полягає в запровадженні особливого механізму справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п.297.1 ст.297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Крім цього, п.269.2 ст.269 Податкового кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, сплачують земельний податок в особливому порядку, передбаченому главою 1 розділу ХІV цього Кодексу (за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності).

Приписи пп.4 п.297.1 ст.297 Податкового кодексу України визначають, що платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності і земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 24.11.2015 у справі №826/14703/13-а, у значенні наведених норм права спрощена система оподаткування не звільняє суб'єкта господарювання від виконання податкових зобов'язань зі сплати податків, встановлених у п.297.1 ст.297 Податкового кодексу України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.

Умовою несплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб'єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності. Можливість звільнення від сплати цього податку за інших умов, наприклад, коли окремо надається в найм будівля, її частина чи нежиле приміщення без земельної ділянки, на якій розміщена перелічена нерухомість, не встановлена.

На підтвердження того, що належні позивачу нежилі приміщення загальною площею 322,4 кв.м, а відтак і земельна ділянка під цими приміщеннями, використовується нею для провадження господарської діяльності суду не надано.

При цьому з витягу з Реєстру платників єдиного податку від 25.10.2016 №698 вбачається, що позивач здійснює господарську діяльність згідно з КВЕД ДК 009:2010 за кодом 68:20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна".

За таких обставин доводи позивача щодо наявності підстав для її звільнення від сплати земельного податку є необґрунтованими.

Водночас необхідно звернути увагу щодо визначеного відповідачем розміру грошового зобов'язання в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні.

Відповідно до п.286.6 ст.286 Податкового кодексу України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб:

1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності;

3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно в тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Відповідно до п.286.1, п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

З наведених норм Податкового кодексу України вбачається, що обов'язок по нарахуванню сум земельного податку фізичним особам покладено саме на контролюючі органи, зокрема, органи державної податкової служби, яким для визначення розміру вказаного податку необхідно встановити базу оподаткування, наявність грошової оцінки землі, інші відомості для визначення суми податкового зобов'язання.

Пунктом 2.4 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, передбачено, що до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання із зазначенням у ньому, поміж іншого, відповідного звітного періоду, щодо якого здійснюється розрахунок податкового зобов'язання.

Всупереч згаданому Порядку контролюючим органом не надано до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення розрахунку щодо визначення суми нарахованого земельного податку та не зазначено період, за який визначено цей податок.

Такий розрахунок викладено відповідачем у письмовому запереченні, наданому до суду.

Зокрема відповідач зазначив, що обчислення розміру земельного податку проведено з урахуванням наявного в ДПІ витягу про нормативно-грошову оцінку частини земельної ділянки Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від 16.08.2004 №Ю-29078/2004, згідно з яким площа земельної ділянки складає 453,9 кв.м.

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки (ст.274 Податкового кодексу України).

У 2016 році розрахунок сум земельного податку за земельні ділянки, які використовуються фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, проведено по ставкам податку, встановленими рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м.Києві" зі змінами і доповненнями, в розмірі 3 відсотка від нормативної грошової оцінки.

Грошова оцінка земельної ділянки проводиться Державним комітетом України по земельних ресурсах за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Грошова оцінка земельної ділянки щороку станом на 1 січня уточнюється на коефіцієнт індексації, порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Київської міської ради від 03.07.2014 № 23/23 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва" затверджена нова нормативна грошова оцінка земель міста Києва з 01.07.2015.

Згідно з даними Державного земельного кадастру бульвар Івана Лепсе, 49 відноситься до 249 економіко-планувальної зони. Грошова оцінка в межах зони становить 961,04 грн./кв.м, сума земельного податку на земельну ділянку площею 453,9 кв.м. становить 453,9 х 961,04 х 2,5х1,08 х 1,249 х 1,433 х 3% = 63240,76 грн., де

2,5 - коефіцієнт на функціональне використання земельної ділянки;

1,08 - узагальнюючий локальний коефіцієнт;

1,249 - коефіцієнт індексації грошової оцінки відповідно до листа Держгеокадастру від 14.01.2015 № 6-28-0 22-215/2-15;

1,443 - коефіцієнт індексації грошової оцінки відповідно до лсита Держгеокадастру від 11.01.2016 № 6-28-0 22-201/2-16№

3 - відсоток ставки земельного податку.

Однак, на підтвердження обґрунтованості зазначених показників відповідачем жодного доказу до суду не надано. В тому числі на підтвердження обґрунтованості застосування в указаному розрахунку розміру земельної ділянки 453,9 кв.м, тоді як судом встановлено, що позивач є власником нежилих приміщень загальною площею 332,4 кв.м., що складає 7/100 частин від домоволодіння за адресою: бульвар Лепсе Івана, буд.49 в місті Києві.

За таких обставин оскаржуване податкове повідомлення-рішення про визначення позивачу земельного податку є протиправним та підлягає скасуванню судом.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві від 27.04.2016 №2296-1305.

Присудити на користь суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 витрати на судовий збір у розмірі 632,40 грн. (шістсот тридцять дві гривні 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві ().

Постанова набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя О.О. Власенкова