Справа № 725/4136/17
Суддя: Войтун О. Б.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/4136/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.12.2017 року м. Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого судді: Войтуна О.Б.,
при секретарі: Корнейчук Т.О.
за участю
позивача ОСОБА_1
представника позивача: Спіжавки Т.Г.
представника відповідача: Меланіча В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі доручення діє ОСОБА_2 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про визнання дій противоправними та зобов`язання вчинити певні дії, у позовній заяві посилався на те, що в період з 26 вересня 2001 року до 31 травня 2017 року включно знаходився на військовій службі за контрактом, зокрема, у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України.

В період з 19 червня 2014 року до 16 вересня 2014 року Позивач виконував завдання із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності держави на загрозливих напрямках Східної ділянки державного кордону України та знаходився на території, де проводиться антитерористична операція, та приймав особисту участь у бойових зіткненнях (боях), що підтверджується довідкою № 10/949.

Вказував, що 07 серпня 2014 року в районі с. Дякове на ділянці відповідальності впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Луганського прикордонного загону Позивач, під час виконання ним своїх безпосередніх обов`язків, потрапив під обстріл та отримав вибухову травму: термічні опіки обох кистей 2-ЗАст4%, лівого передпліччя 1-2 ст. 1%, обличчя 1-2 ст. 2%, спини 1-2 ст. 1%, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій шийного відділу хребта. Це підтверджується Актами про нещасний випадок Нвс-5 № 269 та Нвс-1 № 270 від 09 жовтня 2014 року затверджені начальникам Східного регіонального управління та акти про нещасний випадок Нвс-5 та Нвс-1 № 1379 віз 16 жовтня 2014 року, затверджені Першим заступником Голови ДПСУ - директором Департаменту охорони державного кордону, випискою № 1315 в медичної карти стаціонарного хворого, свідоцтвом про хворобу М» 136.

Крім того вказує, що 30 жовтня 2014 року Позивач пройшов медичний огляд, на підставі висновку ВЛК від 22 жовтня 2014 року та акту огляду МСЕК №81. Йому було встановлено 30% втрати працездатності та визначено, що це, пов`язано із проходженням Позивачем військової служби, що підтверджується довідкою № 56.

Крім того, як зазначає позивач, протягом 2014-2017 років він неодноразово лікувався амбулаторно та стаціонарно.

28 квітня 2017 року ВЛК клінічного госпіталю ДПСУ, м. Львів, за розпорядженням начальника Чернівецького прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 549 від 11 квітня 2017 року провела огляд позивача та постановила йому діагноз із визначенням наявності зв`язку захворювання, поранення, каліцтва із проходженням військової служби.

Після чого, позивач був визнаний непридатним до військової служби в мирний час та обмежено-приданим у воєнний час, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 136.

31 травня 2017 року Позивач був виключений із списків особового складу загону та знятий з усіх видів забезпечення, що підтверджується витягом з наказу № 109-ос.

13 червня 2017 року позивач був оглянутий Міжрайонною загально профільною МСЕК № 1. На підставі актів огляду № 202 та № 79 йому було встановлено 3 групу інвалідності та 40 % втрати працездатності. Окрім цього, зазначено, що інвалідність пов`язана із проходженням Позивачем військової служби. Це підтверджується довідками № 916703, № 007523.

Позивач вказує, що звернувся до начальника Чернівецького прикордонного загону полковника ОСОБА_3 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням Позивачу 3 групи інвалідності по втраті працездатності пов`язаної із проходженням військової служби, згідно Постанови КМУ від 25 грудня 2013 року № 975.

Про те, уповноваженою комісією було розглянуто звернення позивача, проведено розрахунок належної суми до виплати та було направлено пакет документів для прийняття рішення до Відповідача.

Однак,як вказує позивач, рішенням Адміністрації Державної прикордонної служби від 01 серпня 2017 року № 90 позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, без зазначення правових підстав такої відмови. Лист і відмовою позивач отримав 06 вересня 2017 року.

Як на підставу для задоволення свої позовних вимог вказував на те, що у відповідності до пп.4-5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має право на отримання на призначення одноразової грошової допомоги.

Крім того вказує, що відповідно до ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (пп. 4 п. 2 ст. І б цього Закону).

Також зазначає, що пунктом 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, який прийнятий відповідно до п. 2 ст. 162, п. 9 ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - уразі встановлення інвалідності ІІІ групи.

Позивач вважає, що право на отримання одноразової грошової допомоги він набув з моменту встановлення йому інвалідності.

З посиланням на норми матеріального та процесуального права просив суд :

*визнати дії Адміністрації Державної прикордонної служби України, що полягають у відмові призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 незаконними;

*зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, що дорівнює 150-кратному прожитковому мінімуму встановленому законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог позивача, при цьому повністю підтримав подані письмові заперечення відповідно до яких він вказував, що ОСОБА_1 вже було виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 21315 грн. у зв`язку з втратою працездатності.

Зварко отримав групу інвалідності більше ніж через два роки з дня встановлення факту втрати працездатності. А у відповідності до пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін, виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися не здійснюється. Просив у задоволенні позовної заяви відмовити.

Суд заслухавши думку сторін по справі прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, при цьому суд виходить з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 в період з 26 вересня 2001 року до 31 травня 2017 року включно знаходився на військовій службі за контрактом, зокрема, у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України.

В період з 19 червня 2014 року до 16 вересня 2014 року позивач виконував завдання із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності держави на загрозливих напрямках Східної ділянки державного кордону України та знаходився на території, де проводиться антитерористична операція, та приймав особисту участь у бойових зіткненнях (боях), що підтверджується довідкою № 10/949.

Як встановлено судом, 07 серпня 2014 року в районі с. Дякове на ділянці відповідальності впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Луганського прикордонного загону позивач, під час виконання ним своїх безпосередніх обов`язків, потрапив під обстріл та отримав вибухову травму: термічні опіки обох кистей 2-ЗАст4%, лівого передпліччя 1-2 ст. 1%, обличчя 1-2 ст. 2%, спини 1-2 ст. 1%, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій шийного відділу хребта. Це підтверджується Актами про нещасний випадок Нвс-5 № 269 та Нвс-1 № 270 від 09 жовтня 2014 року затверджені начальникам Східного регіонального управління та акти про нещасний випадок Нвс-5 та Нвс-1 № 1379 віз 16 жовтня 2014 року, затверджені Першим заступником Голови ДПСУ - директором Департаменту охорони державного кордону, випискою № 1315 в медичної карти стаціонарного хворого, свідоцтвом про хворобу М» 136.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 жовтня 2014 року позивач пройшов медичний огляд, на підставі висновку ВЛК від 22 жовтня 2014 року та акту огляду МСЕК №81. Йому було встановлено 30% втрати працездатності та визначено, що це, пов`язано із проходженням позивачем військової служби, що підтверджується довідкою № 56.

Протягом 2014-2017 років позивач неодноразово лікувався амбулаторно та стаціонарно.

28 квітня 2017 року ВЛК клінічного госпіталю ДПСУ, м. Львів, за розпорядженням начальника Чернівецького прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 549 від 11 квітня 2017 року провела огляд позивача та встановила йому діагноз із визначенням наявності зв`язку захворювання, поранення, каліцтва із проходженням військової служби.

Після чого, позивач був визнаний непридатним до військової служби в мирний час та обмежено-приданим у воєнний час, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 136.

31 травня 2017 року позивач був виключений із списків особового складу загону та знятий з усіх видів забезпечення, що підтверджується витягом з наказу № 109-ос.

13 червня 2017 року позивач був оглянутий Міжрайонною загально профільною МСЕК № 1. На підставі актів огляду № 202 та № 79 йому було встановлено 3 групу інвалідності та 40 % втрати працездатності. Окрім цього, зазначено, що інвалідність пов`язана із проходженням Позивачем військової служби. Це підтверджується довідками № 916703, № 007523.

Позивач 14.06.2017 р. звернувся до начальника Чернівецького прикордонного загону полковника ОСОБА_3 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням Позивачу 3 групи інвалідності по втраті працездатності пов`язаної із проходженням військової служби, згідно Постанови КМУ від 25 грудня 2013 року № 975.

Листом від 06.09.2017 року позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги , передбаченою ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 № 975, днем виникнення права на отримання грошової допомоги є дата встановлення ступеню втрати працездатності або інвалідності, зазначена в довідці МСЕК.

Аналіз норм, викладених в ст.,16, п.4 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також п.8 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 № 975 свідчить про те, що початком дворічного терміну, який встановлено законодавцем для забезпечення можливості отримання такої грошової допомоги є дата первинного встановлення факту втрати працездатності - незалежно від того, чи призвела вона до інвалідності, чи лише до втрати працездатності без встановлення такої. Відповідно, з моменту первинного встановлення факту втрати працездатності починається сплив дворічного терміну, і можливість отримання грошової допомоги в більшому обсязі (доотримання її) пов`язано з встановленням інвалідності, чи більш високого її ступеню саме протягом вказаних (двох) років.

Згідно з абзацом другим пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін, виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися не здійснюється.

Як встановлено судом зміна ступеня втрати працездатності позивача відбулась в строк понад дворічний термін з часу встановлення первинного факту втрати працездатності, а тому правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги відсутні.

На підставі викладеного судом встановлено, що при прийнятті рішення щодо відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченою ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Керуючись Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975, п. 4 ст. 16-3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» , ст. ст. 2, 6, 11, 16, 69, 70-72, 86, 94, 99, 159-162, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі доручення діє ОСОБА_2 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці Войтун О. Б.