Справа № 824/355/17-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/355/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

20 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання наказів неправомірними та поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області (далі ГУ НПУ в Чернівецькій області) в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ №208 від 03.05.2017 р. та наказ №88 о/с від 01.06.2017 р. про звільнення його зі служби в поліції ГУ НПУ в Чернівецькій області; зобов'язати ГУ НПУ в Чернівецькій області поновити його на посаді старшого інспектора чергової частини сектору моніторингу Чернівецького відділу поліції ГУ НПУ в Чернівецькій області; стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з ГУ НПУ в Чернівецькій області.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасувано наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області № 208 від 03.05.2017 р. "Про покарання" в частині звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни старшого інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2; визнано протиправним та скасувано наказ ГУНП в Чернівецькій області №88 о/с від 01.06.2017 р. "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" лейтенанта поліції ОСОБА_2, старшого інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області; поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 02 червня 2017 року; стягнуто з ГУНП в Чернівецькій області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 червня 2017 р. по 03 жовтня 2017 р. у сумі 14917,50 грн.; постанову в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах стягнення суми за один місяць, звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись з даною постановою суду відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги відповідач зазначив, що службовим розслідуванням було підтверджено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який є несумісним з проходженням служби в органах поліції та суперечить змісту положень Дисциплінарного статуту та Присяги працівника поліції, оскільки підриває довіру громадян як до працівників поліції, так і до органів поліції, принижують їх авторитет.

Зокрема, в ході проведеного службового розслідування встановлено, що ОСОБА_2 будучи поліцейським, будучи пасажиром автомобіля, під керуванням ОСОБА_3, усвідомлюючи що останній керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не вжив будь-яких заходів щодо припинення вищевказаного правопорушення, про дану подію керівництву не доповів, чим порушив вимоги ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, що стало підставою застосування до нього крайнього виду дисциплінарного заходу, як звільнення.

Представником позивача, подано заперечення на апеляційну скаргу, зі змісту якого слідує, що мотиви та підстави, зазначені в апеляційній скарзі необгрунтовані, оскільки відповідачем при прийняття рішення про його звільнення не було враховано того, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, жодних збитків будь-яким особам ним не завдано, порушення громадського порядку не допускав.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року справу призначено до розгляду в режимі відеоконференції, однак з технічних причин судовий розгляд справи в режимі відеоконференції не відбувся.

За приписами частини першої статті 311 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що з 06.10.2000 року по 06.11.2015 р. ОСОБА_2 перебував на службі в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року прийнятий на службу в ГУ НПУв Чернівецькій області, з 01.12.2016 р. займав посаду старшого інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області.

01.05.2017 року біля 13 год. 00 хв. зустрів на ринку, який знаходиться по вул. Шухевича, 18 у м. Чернівці свого сусіда і колегу ОСОБА_3, який запропонував підвести його додому.

В подальшому, під час керування ОСОБА_3 автомобілем НОМЕР_1 приблизно о 13 год. 25 хв. по вул. Небесної Сотні, біля будинку 22 у м. Чернівці, був зупинений поліцейськими УПП в м.Чернівці ДПП НП України, у зв'язку із порушенням Правил дорожнього руху. В той час, як працівники поліції розмовляли з водієм транспортного засобу, він вирішив не чекати ОСОБА_3, залишив місце їх зупинки та поїхав додому на маршрутному таксі.

02.05.2017 року він дізнався, що поліцейським роти №3 батальйону УПП в м. Чернівці капралом поліції Возняком Л.М. складено протокол серії БР №213178 про адміністративне правопорушення, про те, що громадянин ОСОБА_3 01.05.2017 р. о 13 год. 25 хв. в м. Чернівці, по вул. Небесної Сотні, 22, керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також про те, що цього ж дня, УПП в м. Чернівці ДПП НП України направило на адресу відповідача для розгляду та прийняття рішення рапорт інспектора поліцейської роти №3 батальйону УПМ в м. Чернівці капрала поліції Возняка Л.М. стосовно керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_3 01.05.2017 року та копії матеріалів адміністративного правопорушення.

За фактом порушення службової дисципліни, наказом ГУНП в Чернівецькій області від 03.05.2017 р. №419 "Про призначення та проведення службового розслідування" призначено службове розслідування, проведення якого доручено комісії.

За результатами проведеного службового розслідування комісією створеною відповідачем, складено висновок, який затверджений начальником ГУНП в Чернівецькій області 03.05.2017 року.

В службовому висновку зокрема зафіксовано, що в автомобілі, яким керував ОСОБА_3 в якості пасажира, перебував старший інспектор-черговий чергової частини сектору моніторингу Чернівецького відділу поліції ГУНП у Чернівецькій області лейтенант поліції ОСОБА_2, який усвідомлюючи, що ОСОБА_3 керує транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, не вжив будь-яких заходів, щодо припинення вказаного правопорушення, про дану подію керівництву не доповів, чим порушив вимоги ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

За результатами проведеного службового розслідування комісією запропоновано: за порушення службової дисципліни, старшого інспектора-чергової частини сектору моніторингу Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2, зі служби в поліції звільнити.

03.05.2017 року ГУНП в Чернівецькій області видано наказ № 208 "Про покарання", пунктом другим якого наказано за порушення службової дисципліни, старшого інспектора-чергової частини сектору моніторингу Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 наказано звільнити зі служби в поліції.

01.06.2017 року наказом ГУНП в Чернівецькій області №88 о/с "Про особовому складу", відповідно до п. 6. ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) лейтенанта поліції ОСОБА_2 старшого інспектора-чергової частини сектору моніторингу Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області звільнено зі служби в поліції з 01.06.2017 р

Вважаючи накази №208 від 03.05.2017 року та №88 о/с від 01.06.2017 року протиправними, ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність прийняття оскаржуваних наказів стосовно ОСОБА_2 а обставини, на які посилався позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги, підтверджуються наявними у справі належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, виходить зі слідуючого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. №580-VIII, який набув чинності 07.11.2015 (далі Закон №580-VIII).

Відповідно до положень ст.1 Закону № 580-VIII, Національна поліція України (далі - поліція)-це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, діяльність якої спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно з положеннями ст.17 Закону № 580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною першою ст. 18 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді

Відповідно до ст.19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно зі статтею 60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 77 Закону № 580-VIII визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського, пунктом 6 частини 1 вказаної статті передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно зі ст.9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 № 901-VIII, до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут № 3460-IV), яким визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Стаття 2 Дисциплінарного статуту визначає, що дисциплінарний проступок-це невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Вимогами ст.7 вищевказаного Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна України базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до п.6 ст.12 Дисциплінарного статуту № 3460-IV, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно зі ст.14 Дисциплінарного статуту № 3460-IV, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту № 3460-IV).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (далі - Інструкція № 230).

Пунктом 2.1 Інструкції № 230 передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно п. 6.3 Інструкції забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач дійшов до висновку про порушення ОСОБА_2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, оскільки будучи поліцейським і усвідомлюючи що ОСОБА_3, керує транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння позивач не вжив будь-яких заходів щодо припинення вищевказаного правопорушення та про дану подію не доповів керівництву.

При цьому як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебував на службі в органах внутрішніх справ (поліції) 17 років, за цей час заохочувався 9 разів. Станом на час винесення оскаржуваних наказів, жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності і діючих дисциплінарних стягнень не мав. Окрім того, позивач є учасником бойових дій та учасником антитерористичної операції, що не заперечувалося представниками відповідача в судовому засіданні під час розггляду справи судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 10 та 15 ст. 14 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Між тим, при визначенні ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення відповідачем не було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно позивачем, попередня поведінка позивача, ставлення до виконання службових обов'язків тощо.

Також при визначенні міри дисциплінарного стягнення та при прийнятті оскаржуваних наказів відповідачем не вказано мотивів надання переваги обраного виду дисциплінарного стягнення (звільнення з посади) і не можливості застосування більш м`який вид дисциплінарної відповідальності враховуючи обставини справи.

З огляду на вищезазначене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що міра покарання застосована до ОСОБА_2 є занадто жорсткою і не співмірною в порівнянні із вчиненим ним проступком, а відтак наявні законні підстави для скасування спірних наказів відповідача та поновлення позивача на попередній посаді з 02.06.2017 року.

Верховним Судом України у постанові від 14.01.2014 р. (справа №21-395а13) зазначено, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100.

Відповідно до п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзацу 3 п. 3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки ГУНП в Чернівецькій області від 21.06.2017 р. сума одноденного грошового забезпечення ОСОБА_2 становить 175,50 грн (а. с. 50).

Кількість календарних днів у період вимушеного прогулу ОСОБА_2 складає 85 робочих днів. Відповідно, середній заробіток ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу за період з 02.06.2017 р. по 03.10.2017 р. становить 14917,50 грн (85 днів Х 175,50 грн).

Отже, сума середнього заробітку за даний період із моменту звільнення до моменту прийняття у справі судового рішення, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 становить14917,50 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин та не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно статті 328 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.