Справа № 804/7833/17
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 р. Справа № 804/7833/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ільков В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Томаківське БТІ» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування постанови від 14.11.2017 року №168/4.3-7/847, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 року було відкрито провадження за позовом та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Відповідачем подано до суду заперечення, в якому Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області вказує на правомірність та законність оскаржуваної постанови від 14.11.2017 року №168/4.3-7/847, оскільки ОСОБА_1 прийнята на посаду техніка ТОВ «Томаківське БТІ» з 15.09.2017 року, однак, фактично виконувала роботу техніка до 15.09.2017 року, а саме з 11.09.2017 року, тобто була допущена до роботи без оформлення трудових відносин, тому постанова від 14.11.2017 року №168/4.3-7/847 є правомірною та законною.
Повноважним представником позивача було подано клопотання, щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача щодо клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Зважаючи на положення ст.122, ст.128 КАС України, а також на строки розгляду адміністративних справ, встановлені ст.122 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд встановив таке.
Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області на підставі наказу від 11.10.2017 року № 303-І, направлення від 13.10.2017 року № 161/4.3-н, у період з 10.17.2017 року по 18.10.2017 року було проведено інспекційне відвідування зі здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю ТОВ «Томаківське БТІ» з питань оформлення трудових відносин.
За результатами перевірки було складено акт перевірки додержання субєктом господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 168/4.3-7 ТОВ «Томаківське БТІ», яким встановлено порушення чинного законодавства про працю, а саме: допущення ОСОБА_1 до роботи без укладення трудового договору, що є порушенням ст.24 КЗпП України.
Таким чином, контролюючим органом встановлено порушення ст. 24 КЗпП України, відповідно до якої працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Не погоджуючись з прийнятою постановою про накладення штрафу від 14.11.2017 року №168/4.3-7/847, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Досліджуючи правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а також правомірність дій податкового органу, суд встановив таке.
Відповідно до п. 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 (далі - Положення №96), Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці та діє на підставі Положення про таке управління.
Згідно з пп. 6 п. 4 Положення №96, Державна служба України з питань праці здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Відповідно до ст. 259 КЗпП Державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу від 11.09.2017 року №7 ТОВ «Томаківське БТІ» на посаду техніка була прийнята ОСОБА_1 (ПАН НОМЕР_1) з 15.09.2017 року. Повідомлення про прийняття працівника на роботу позивачем було подано до ДФС 11.09.2017 року, за реєстраційний номером ДФС3732.
Згідно наданих до інспекційного відвідування документів про оформлення трудових відносин з ОСОБА_1, вона повинна приступити до роботи 15.09.2017 року.
Проте, матеріалами справи підтверджено, що 11.09.2017 року ОСОБА_1 здійснювала обмір житлового обєкту за адресою: Томаківський район, с. Вищетарасівка, вул. Перемоги, 9, і ОСОБА_1 була допущена до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Аналізуючи виниклі правовідносини, суд зазначає про таке.
За змістом статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.
Крім того, статтею 4 Закону України Про охорону праці від 14.10.1992 року №2694 визначено, що державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообовязкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно п. 7 даного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
Відповідно до вимог ст. 38 Закону України Про охорону праці державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ядерної та радіаційної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Діяльність органів державного нагляду за охороною праці регулюється цим Законом, законами України "Про використання ядерної енергії і радіаційну безпеку", "Про пожежну безпеку", "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", іншими нормативно-правовими актами та положеннями про ці органи, що затверджуються Президентом України.
Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.
Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. А у цивільно-правових відносинах діє принцип свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, Верховний Суд України у пункті 7 постанови Пленуму від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснив, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.
Нормами статті 24 КЗпП встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Однак, під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 прийнята на посаду техніка в ТОВ «Томаківське БТІ» з 15.09.2017 року, а фактично виконувала роботу до прийняття її на роботу, тобто з 11.09.2017 року, у звязку із чим була допущена до роботи без оформлення трудових відносин, оскільки матеріалами справи підтверджено, що 11.09.2017 року ОСОБА_1 здійснювала обмір житлового обєкту за адресою: Томаківський район, с. Вищетарасівка, вул. Перемоги, 9, що свідчить про порушення ТОВ «Томаківське БТІ» ст.24 КЗпП України.
Технічний паспорт на житловий будинок, який розташований за адресою: Томаківський район, село Вищетарасівка, вул. Перемоги, 9 було виготовлено 12.09.2017 року (а.с. 90).
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного ОСОБА_1 була прийнята на посаду техніка ТОВ «Томаківське БТІ» з 15.09.2017 року, однак, фактично виконувала роботу техніка до 15.09.2017 року, та була допущена до роботи без оформлення трудових відносин, що свідчить про недотримання позивачем порядку прийняття на роботу працівника, тому доводи позивача, щодо протиправності та незаконності постанови від 14.11.2017 року №168/4.3-7/847 не знайшли свого підтвердження.
Отже, постанова №168/4.3-7/847 від 14.11.2017 року прийнята на підставі, в межах повноважень, у спосіб та у відповідності до вимог чинного законодавства України, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст. 94 КАС України судовий збір не підлягає відшкодуванню позивачу.
Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Томаківське БТІ» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування постанови від 14.11.2017 року №168/4.3-7/847 відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В Ільков