Справа № 804/2638/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2017 рокуСправа №804/2638/15
Дніпропетровській окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 3 жовтня 2017 року №К/800/1943/16 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» задовольнив частково; постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року скасував в частині відмови у задоволенні позову, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції, при цьому, касаційним судом зазначено, що:
- системний аналіз положень Податкового кодексу України, що діяли на час спірних правовідносин, дає підстави стверджувати, що камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а тому під час проведення камеральної перевірки немає правових підстав для визначення порушень термінів сплати самостійно визначеного грошового зобовязання;
- крім того, слід зазначити, що нарахування штрафних санкцій платникові податку за наслідками проведення камеральної перевірки є можливим лише у разі виявлення помилок у звітності, поданій таким платником. В іншому ж випадку підставою для визначення штрафних санкцій щодо сплати податків та зборів є дані саме документальних перевірок;
- однак, судами попередніх інстанцій зазначене вище не враховано та, в свою чергу, зроблено висновки щодо наявності порушень вимог податкового законодавства позивачем щодо термінів сплати самостійно визначених грошових зобовязань.
Справа №804/2638/15 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 22 листопада 2017 року, та за результатами автоматизованого розподілу передано на розгляд судді Верба І.О.
Ухвалою суду від 6 грудня 2017 року провадження у справі було зупинено з метою виклику сторін у судове засідання для зясування обставин справи.
Провадження у справі було поновлено ухвалою суду від 27 грудня 2017 року.
Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Враховуючи повідомлення позивача та відповідача про дату, час і місце судового розгляду, та відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні за правилами частини девятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позову зазначено, що:
- товариством на протязі 2010-2012 років на розрахунковий рахунок ГУДКУ у Дніпропетровській області було перераховано платіжними дорученнями з призначенням платежу «Плата ПДВ з термінами….» кошти на сплату податкових зобовязань в граничних термінах;
- вважаємо що, Державною податковою інспекцією в порушення норм діючого законодавства нараховані до ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» штрафні санкції;
- чинним законодавством заборонено будь-кому змінювати конкретно визначене призначення платежу за поданими до банківської установи платником платіжними дорученнями та відповідно сплачені по них суми спрямовувати на сплату не тих зобовязань, які прямо зазначені в платіжних дорученнях, а інших, не залежно від того, якщо такі виникли раніше тих зобовязань, які прямо зазначені в таких платіжних дорученнях;
- за таких обставин самостійне зарахування податковим органом списаних з платника податків сум у рахунок податкового боргу не за рішенням суду або тих податкових зобовязань, які не вказані в призначеннях платіжної вимоги під час перерахування банком коштів до бюджету, є неправомірним.
Відповідач проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що грошові зобовязання з ПДВ за березень 2011 року, лютий 2011 року, квітень 2011 року, серпень 2011 року, вересень 2010 року, грудень 2011 року, жовтень 2010 року, січень 2012 року, листопад 2011 року, жовтень 2011 року, листопад 2010 року, задекларовані в період дії Податкового кодексу України підприємством були погашені протягом 2011 та 2012 років, з порушенням строків сплати понад 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання. Тому було правомірним застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобовязань в період дії Податкового кодексу.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі пункту 200.10 статті 200 розділу V Податкового кодексу України, в порядку статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України, та на підставі пункту 1 та пункту 3 статті 10 Закону України від 4 грудня 1990 року №509-XII «Про державну податкову службу в Україні» зі змінами та доповненнями підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 та пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VІ проведено камеральну перевірку податкових декларацій з податку на додану вартість за березень 2011 року, лютий 2011 року, квітень 2011 року, липень 2010 року, серпень 2011 року, серпень 2010 року, вересень 2010 року, грудень 2011 року, жовтень 2010 року, січень 2012 року, листопад 2011 року, жовтень 2011 року, листопад 2010 року, уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість за червень 2010 року, за результатами якої складений акт від 12.06.2012 року №1582/174/15-230 (т.1 а.с.18-23).
До перевірки позивачем були надані:
Актом перевірки встановлено порушення терміну сплати самостійно визначеного грошового зобовязання з податку на додану вартість протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VІ.
З акту перевірки вбачається, що ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» задекларовано податкові зобов'язання з податку на додану вартість, зокрема, на підставі:
- 27.02.2012 року у розмірі 579163,50 грн. - за затримку у 55 календарні дня податковою нараховані штрафні санкції у сумі 115832,70 грн.;
- 21.02.2012 року у розмірі 0,16 грн. - за затримку у 49 календарні дня податковою нараховані штрафні санкції у сумі 0,03 грн.;
- 27.01.2012 року у розмірі 173,79 грн. - за затримку у 24 календарні дня податковою нараховані штрафні санкції у сумі 17,38 грн.;
- 03.04.2012 року у розмірі 1631109,57 грн. - за затримку у 64 календарні дня податковою нараховані штрафні санкції у сумі 326221,91 грн.;
- 12.04.2012 року у розмірі 700000,00 грн. - за затримку у 42 календарні дня податковою нараховані штрафні санкції у сумі 140000,00 грн.
В іншій частині, тобто оскаржуваної суми штрафу в розмірі 1590270,63 грн., податкове повідомлення-рішення передано на новий розгляд.
Вирішуючи питання щодо правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафу у розмірі 20% за серпень 2011 року, жовтень 2011 року, листопад 2011 року, грудень 2011 року, січень 2012 року на суму 1590270,63 грн. суд виходить із наступного.
Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 49.1 статті 49 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).
За правилами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом з ПДВ є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених Кодексом, календарний квартал.
Згідно із пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація з ПДВ подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації з ПДВ, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 статті 203 Кодексу для подання податкової декларації (пункт 203.2 статті 203 Кодексу).
Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Відповідно до статті 75 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла на період проведення камеральної перевірки), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Абзацом другим пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщені органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків (у редакції, яка діяла на період проведення камеральної перевірки).
Статтею 76 Кодексу визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Строк проведення камеральним перевірок податкової звітності з ПДВ встановлений пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції на дату складення акту), а саме - протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.
В цій справі камеральна перевірка проведена 12.06.2012 року. Декларації з податку на додану вартість, у тому числі уточнюючі, що піддані зазначеній камеральній перевірці, подані контролюючому органу з 2010 року.
Таким чином, предметом камеральної перевірки (до 01.01.2017 року) є виключно податкова звітність, зокрема щодо ПДВ податкова декларація з ПДВ із перевіркою заявлених у ній даних, однак, не строки сплати визначених такою звітністю грошових зобов'язань, які предметно віднесені до документальної перевірки.
Суд вважає за необхідне зазначити, що податковим законодавством, на час проведення камеральної перевірки у 2012 році, було закріплено вичерпний перелік підстав для проведення камеральних перевірок, зокрема щодо помилок (порушення) у даних податкової звітності чи неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності, в результаті чого (у разі виявлення порушень) обовязково має бути складено саме акт камеральної перевірки.
Таким чином, суд приходить до висновку, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль», предмет якої не підпадає під поняття камеральної перевірки згідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України на день проведення перевірки, що, у свою чергу, вказує на невиконання контролюючим органом вимог закону щодо порядку призначення та проведення перевірок, та призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності у звязку із цим правових наслідків такої.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує.
Контролюючий орган у цій справі є субєктом владних повноважень, який повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1474,48 грн., що дорівнює 66,9% задоволеної частини позовних вимог цим рішенням відносно первісно заявлених позовних вимог.
Керуючись статтями 205, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 1474,48 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1