Справа № 820/4725/17
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

18 грудня 2017 р. справа № 820/4725/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Біленського О.О.,

при секретарі судового засідання - Рябченко Є.А.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - Вартанян Н.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування вимоги, рішення, податкових повідомлень - рішень, акту, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати повністю вимогу від 16.02.2017 р. №Ф- про сплату боргу (недоїмки), яким вимагається сплатити недоїмку у розмірі 140485 грн. 31 коп.;

- визнати протиправним та скасувати повністю рішення від 16.02.2017 р. №Ф- про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 25151 грн. 41 коп.;

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017 р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання та застосовано штрафні санкції у розмірі 2194573 грн. 50 коп.;

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017 р. № , яким застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн. 00 коп.;

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017 р. № , яким застосовано штрафні санкції у розмірі 2827 грн. 40 коп.;

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017 р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання та застосовано штрафні санкції у розмірі 2050917 грн. 97 коп.;

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017 р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання та застосовано штрафні санкції у розмірі 67777 грн. 89 коп.;

- визнати протиправним та скасувати акт від 18.01.2017 року №85/20-38-13-04-09/НОМЕР_4 про результати документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що всі запитувані бухгалтерські документи, знаходяться у Східній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області для проведення позапланової перевірки діяльності позивача, що підтверджується супровідними листами від 03.10.2016 за вих. № 03/10/16 та від 17.10.2016 за вих. № 17/10/16 із відміткою про отримання податковим органом. З огляду на недотримання податковим органом процедури проведення перевірки, на думку позивача, вказане призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, в яких зазначив, що наказ та направлення на проведення планової перевірки не були оскаржені ФОП ОСОБА_3 в судовому або адміністративному порядку. За наслідками проведеної перевірки встановлено ряд порушень через неможливість підтвердити показники, які відображені у податковій звітності підприємця за період 2014р.-2015р. З огляду на викладене, оскаржувані рішення винесені на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірними.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 зареєстрована в якості фізичної особи - підприємця 22.06.2012 року, перебуває на обліку в Східній ОДПІ м.Харкова з 25.06.2012 року, зареєстрована платником ПДВ з 01.08.2012 року.

Відповідно до вимог п.79.1 ст.79 ПКУ копія наказу про проведення документальної планової невиїзної перевірки від 29.11.2016 за № 1120 та письмове повідомлення від 29.11.2016р. за №43/Т/20-38-13-04-21 про початок проведення перевірки та перелік документів, необхідних для проведення перевірки (лист №991/Т/20-38-13-04-21 від 01.12.2016р.) були направлені засобами поштового зв'язку із повідомленням про вручення на податкову адресу ФОП ОСОБА_3

Таким чином, Східною ОДПІ м. Харкова заздалегідь були направлені Позивачу документи (копія наказу та повідомлення про початок перевірки), які дають право на проведення перевірки.

Наказ від 29.11.2016р. за №1120, письмове повідомлення від 29.11.2016р. за №43/Т/20-38-13-04-21 та лист на надання документів №991/Т/20-38-13-04-21 від 01.12.2016р. отримано адресатом поштою 06.12.2016р., про що свідчить відмітка у повідомленні про вручення.

З наявних матеріалів справи та пояснень сторін судом не встановлено факту оскарження позивачем наказу про проведення документальної планової невиїзної перевірки від 29.11.2016 за № 1120 в судовому порядку.

Таким чином, відповідач діяв на підставі наказу, який був дійсним та заперечення щодо нього у позивача були відсутні.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.79.1 ст.79 ПКУ планову невиїзну перевірку проведено у приміщенні Східної ОДПІ м.Харкова Харківської області ТУ ДФС у Харківській області м.Харків, вул.Бекетова 1.

На підставі п.20.1.4 ст.20, п.75.1 ст.75, ст.77, п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України, п.2 ст.13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", наказу Східної ОДПІ м.Харкова від 29 листопада 2016 року за №1120 та плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на 2016 рік, фахівцями контролюючого органу в період з 27.12.2016 року по 11.01.2017 року проведена документальна планова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до акта.

За наслідками перевірки складено акт №85/20-38-13-04-09/НОМЕР_4 від 18.01.2017 року про результати документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи -підприємця ОСОБА_3 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 року, за висновками якого встановлені наступні порушення:

- п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет у сумі 1463049,0 грн.

- п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України в частині непідтвердження залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) в сумі 8141,0 грн.

- п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 , п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України, у результаті занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся, на суму 1367278,65грн.

- абз.1 п.2 ч. 1 ст.7, п. 11 ст.8, ч.2 п.1 ст.8, п.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування у загальному розмірі 140485,31грн.

- п.п.1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового Кодексу України, у результаті занижено суму військового збору 54222,31грн.

- п.п.16.1.12 п. 16.1 ст. 16, пп.20.1.6 п.20.1, ст.,20, п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового Кодексу України, в частині не надання первинних документів, що використовувалися в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконання вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

На підставі висновків вказаного акту перевірки, Головним управлінням ДФС у Харківській області винесені: вимога від 16.02.2017 р. №Ф- про сплату боргу (недоїмки), рішення від 16.02.2017 р. №Ф- про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, податкові повідомлення-рішення від 16.02.2017 р. №, № , № , №, №.

З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач скористався правом адміністративного оскарження та подав скаргу до Державної фіскальної служби України, в якій просить скасувати вищезазначені рішення, як такі, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Рішенням ДФС України №5977/Т/99-99-11-02-02-25 від 28.04.2017 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.02.2017 № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16.02.2017 № ГУ ДФС у Харківській області вирішено залишити без змін, скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 від 05.04.2017 № 05/04/17 в частині оскарження вищезазначених документів - без задоволення.

Також, рішенням №7006/Т/99-99-11-02-01-14 від 30.05.2017 року Державна фіскальна служба України залишила без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 16.02.2017 року №, №, №, №, № , а скаргу ФОП ОСОБА_3 - без задоволення.

Суд зазначає, що положеннями п.85.2 ст.85 ПК України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 44.3 статті 44 ПК України визначено, що платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно п.44.6 зазначеної статті у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Зміст наведених правових норм свідчить, що обов'язок контролюючого органу здійснювати виїзну перевірку на: підставі первинних документів кореспондується з обов'язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці органам державної податкової служби. Не надання таких документів нормами пункту 44.6 ст.44 ПК України прирівнюється до їх відсутності.

Зазначена позиція викладена також у Постанові Вищого адміністративного суду від 13.01.2016 року по справі №0670/1865/12 (К/800/1420/13).

Як вбачається з акту перевірки, первинні документи, що запитувались контролюючим органом надані на перевірку не були. Також відсутні докази та обґрунтування щодо надання цих документів до прийняття оскаржених податкових повідомлень - рішень.

Позивач жодним чином не спростовує відсутність (ненадання) первинної документації в ході перевірки та до винесення рішень.

Судом встановлено, що позивачу направлялись запити про надання документів, необхідних для проведення перевірки №991/Т/20-38-13-04-21 від 01.12.2016р. та №130/Т/20-38-13-04-22 від 06.01.2017р. (отримані позивачем, що не заперечувалось під час розгляду справи) , але ФОП ОСОБА_4 не було надано документів, що запитувались.

Позивачем 06.01.2017р. надано листа №06/01-17 від 06.01.2017р. (вх.1123/10 від 06.01.2017р.), в якому підприємець повідомила, що нею були надані всі документи, які на її думку мають відношення до предмету призначеної планової перевірки, а саме книга обліку доходів та витрат за 2015р. та банківські виписки за 2014-2015рр.

Твердження позивача, що всі запитувані бухгалтерські документи були надані та знаходяться у Східній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, що підтверджується супровідними листами від 03.10.2016 за вих. №03/10/16 та від 17.10.2016 за вих. №17/10/16 із відміткою про отримання податковим органом, не беруться судом до уваги, оскільки вказані документи були надані контролюючому органу в межах проведення документально позапланової перевірки діяльності позивача, а не в межах проведення документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_3.

Відповідно, висновки контролюючого органу щодо ненадання позивачем первинної документації в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому суд наголошує, що позивачем не наведено та не надано жодного доказу в спростування висновків акту перевірки. Під час розгляду справи судом встановлено, що висновки акту перевірки ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених контролюючим органом.

Позовні вимоги ґрунтуються виключно на припущеннях позивача щодо порушення відповідачами процедури проведення перевірки, однак вказані твердження не беруться судом до уваги оскільки не спростовують правомірність підстави для проведення перевірки - наказ Головного управління ДФС у Харківській області від 29.11.2016р. за №1120.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, ФОН ОСОБА_3 до проведення планової невиїзної документальної перевірки не надано документи, які підтверджують витратну частину обліку за 2014 та 2015 роки, зокрема показники податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2014р. та показники податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2015р., а отже відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України вважається, що такі документи були відсутні у позивача під час складання такої звітності.

З огляду на те, що позивач не спростовує встановлених актом перевірки порушень, суд приходить до висновку про обґрунтованість прийняття Головним управлінням ДФС України спірних рішень.

Відносно позовної вимоги визнати протиправним та скасувати акт від 18.01.2017 року №85/20-38-13-04-09/НОМЕР_4 про результати документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним судом України у постанові від 10.09.2013 року в межах справи №21-237а13 викладено наступну правову позицію, відповідно до якої акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов'язкових юридичних наслідків. Водночас судження контролюючого органу про нікчемність окремих угод є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що акт від 18.01.2017 року №85/20-38-13-04-09/НОМЕР_4 про результати документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 не породжує обов'язкових юридичних наслідків, відповідно підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Суд зазначає, що вимога від 16.02.2017 р. №Ф- про сплату боргу (недоїмки), рішення від 16.02.2017 р. №Ф- про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, податкові повідомлення-рішення від 16.02.2017 р. №, № , № , №, № винесені контролюючим органом на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірним. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування вимоги, рішення, податкових повідомлень - рішень, акту - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26 грудня 2017 року.

Суддя Біленський О.О.