Справа № 226/1725/17
Суддя: Клепка Л. І.
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/1725/17
Провадження №2-а/226/142/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Клепка Л.І.,

за участю секретаря Тіссен О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішення про відмову у виплаті адресної допомоги та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради, уточненим в ході судового розгляду, про визнання дій протиправними, скасування рішення про відмову у виплаті адресної допомоги внутрішньо переміщені особі та зобовязання вчинити певні дії.

На обґрунтування вимог зазначила, що в липні 2014 вона разом зі своєю малолітньою донькою у звязку із збройним конфліктом змушена була залишити своє постійне місце проживання в м.Макіївка та переселитися до м.Мирноград. 15.10.2014 року вони були взяті відповідачем на облік як внутрішньо переміщені особи, і їм сплачувалась адресна допомога на покриття витрат на проживання. За останньою її заявою від 15.04.2016 року їй була призначена адресна допомога з 15.04.2016 року по 15.10.2016 року, але фактично сплачувалась по вересень 2016року. 09.11.2016 року відповідач у виплаті їй адресної допомоги за її заявою від 15.04.2016року відмовив, про що їй стало відомо з листа УПСЗН, який нею був отриманий лише у травні 2017року. Тоді ж, відповідачем її було повідомлено про виникнення переплати адресної допомоги з 15.04.2016року по 30.09.2016року в розмірі 7337,20грн., однак будь-яких рішень з цього приводу їй не надсилалось. Про них вона дізналась вже після укладення договору з адвокатом 27.06.2017року та надання відповідачем документів на його письмовий запит. Підставою припинення їй виплати на покриття витрат з 01.10.2016 року, як стало відомо з отриманого в липні 2017року рішення відповідача від 09.11.2016року, стала виявлена відповідачем інформація про належність їй з 09.12.2015року на праві власності квартири в м.Мирноград Донецької області. Вважаючи дії відповідача з приводу припинення виплати їй адресної допомоги протиправними, позивачка просить суд скасувати рішення відповідача від 09.11.2016року про відмову їй у виплаті адресної допомоги за її заявою від 15.04.2016року і зобовязати відповідача виплатити їй адресну допомогу з 01.10.2016року дня припинення виплати по 15.10.2016року, визнавши причину пропуску звернення до суду поважною.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, і обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення вимог заперечувала, дії управління з приводу припинення позивачці адресної допомоги вважала правомірними, так як позивачка має у своєму володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах інших, ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, що відповідно до п.6 Постанови Кабінету Міністрів №505 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2017 року №370, не надає їй права отримувати допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Адресою розташування житлового приміщення, що знаходиться у власності позивачки, зазначала м.Мирноград, м-р «Західний»АДРЕСА_1. Доводів позивачки щодо того, що рішення УПСЗН про відмову щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання від 09.11.2016року вона отримала вже після того, як уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом в липні 2017року у звязку з виникненням питання повернення зайво сплачених позивачці сум за період з 15.04.2016 по 30.09.2016року представник відповідача не спростовувала, зазначала на відсутності у Управління будь-яких доказів щодо завчасного направлення позивачці такого рішення, тому проти поновлення позивачці строку на звернення до суду не заперечувала. Крім цього, суду пояснила, що з позовом до суду про стягнення з позивачки зайво сплачених сум на оплату житлово-комунальних послуг Управління соціального захисту населення не зверталось.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 і її малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, взяті на облік управлінням соціального захисту населення Мирноградської міської ради як особи, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, 15 жовтня 2014 року, про що свідчить довідка № НОМЕР_1 (а.с. 7).

Допомогу на проживання позивачка отримувала з 20.10.2014року на підставі рішення УПСЗН від 20.10.2014року про призначення їй такої допомоги (а.с.61). В подальшому виплата адресної допомоги позивачці продовжувалась кожні шість місяців на підставі її заяви (а.с.60,63,65-67).

Рішенням відповідача від 09 листопада 2016 року позивачці ОСОБА_1 відмовлено у виплаті адресної грошової допомоги з 15 квітня 2016 року відповідно до пункту 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам у звязку з наявністю у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та район проведення антитерористичної операції ( а.с. 11,20).

Підставою припинення позивачці виплати адресної допомоги стала наявність у її володінні житла, розташованого в м.Мирноград Донецької області, мікрорайон «Західний»АДРЕСА_1, що належить їй на підставі договору дарування (а.с. 76).

Як зазначила в судовому засіданні позивачка, вказане рішення відповідача про припинення їй виплати адресної допомоги вона отримала на запит адвоката в липні 2017року. Раніше таке рішення на її адресу не направлялось, чого не заперечувала в судовому засіданні і представник відповідача, зазначивши, що підтвердити інше в законний спосіб вона не може, так як дані про повідомлення про це позивачку в управління відсутні.

Спірним питанням у справі є правомірність припинення позивачці виплати як внутрішньо переміщеній особі на проживання у період з 01.10.2016 по 15.10.2016року за її заявою від 15.04.2016року.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Питання надання допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг регулюється Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі по тексту Порядок).

За змістом пунктів 2 і 3 Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців, призначається на сімю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сімї (уповноважений представник сімї). Розмір допомоги залежить від статусу отримувачів і для працездатних осіб становить 442 гривні на одну особу (члена сімї).

Згідно пункту 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Тобто, умовою відмови у призначені щомісячної грошової допомоги внутрішньо переміщеній особі є наявність у будь-кого з членів сімї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, районах проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Так як м.Мирноград (раніше Димитров) входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів від 02 грудня 2015 року № 1275-р, посилання відповідача на неможливість призначення допомоги позивачці у звязку з володінням нею квартирою, розташованою на території м.Мирнограда, є безпідставним. До того ж, саме рішення відповідача з приводу відмови позивачці у виплаті адресної допомоги з 15.04.2016року конкретних обгрунтувань з цього приводу не містить, а має лише посилання на п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам.

За правилами адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, доказів правомірності прийняття спірного рішення субєктом владних повноважень не надано.

Частиною 1 ст.122 КАС визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи ч.2 ст.122 цього Кодексу встановлений шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні позивачка зазначила, що про наявність письмового рішення відповідача, яке є предметом спору, вона дізналася в липні 2017року після укладення з адвокатом договору на надання їй правової допомоги, так як стало питання про стягнення з неї отриманих виплат на покриття витрат на проживання за її заявою від 15.04.2016року у розмірі 7337,20грн. Про те, що їй недоплачена сума за період з 01.10.2016 по 15.10.2016 року вона не знала і дізналася лише, коли на запит адвоката було отримано рішення відповідача від 09.11.2016року, чого не спростовував в судовому засіданні представник відповідача. Доказів того, що позивачка була повідомлена про спірне рішення раніше, відповідачем не надано і в ході судового розгляду не здобуто, з огляду на що суд вважає за можливе строк на звернення до суду позивачці поновити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 19-20, 118, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.46 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області , місце розташування: місто Мирноград Донецької області, мікрорайон «Молодіжний»,59 щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 15.04.2016року.

Рішення Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області від 09.11.2016 року про відмову ОСОБА_1 у виплаті адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг, скасувати.

Зобовязати Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області здійснити виплату ОСОБА_1 адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі на покриття витрат на проживання за період з 01.10.2016 року по 15.10.2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вступна і резолютивна частини постанови оголошені 18 грудня 2017 року. Повний текст постанови виготовлено та підписано в нарадчій кімнаті 22 грудня 2017 року.

Суддя Л.І.Клепка