Справа № 804/7405/17
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 р. Справа № 804/7405/17
Позивач в обґрунтування позивних вимог також звернув увагу на те, що при проведенні планової документальної перевірки посадовими особами ТОВ «НВП «Адамант» відповідно до норм п.85.2 ст.85 ПК України перевіряючим на їх запити в повному обсязі були надані всі первинні документи, обовязковість ведення яких передбачена чинним законодавством, які, в свою чергу, належать або пов'язані з предметом даної перевірки та підтверджують, на думку позивача, факт реальності господарських операцій, та які є підставою для формування податкового обліку та формування податкового кредиту по задекларованим фінансово-господарським операціям з контрагентами, що підтверджується відсутністю додаткових запитів від перевіряючих на адресу підприємства про надання додаткових документів.
Від представника позивача до суду подано клопотання про розгляд справи без учсті представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Адамант» в порядку письмового провадження.
Від представника відповідача до суду надані письмові заперечення, в яких зазначено, що перевірки проведені правомірно, виявлені перевірками порушення податкового законодавства встановлені вірно, з урахуванням усіх обставин, податкові повідомлення-рішення винесені відповідно до вимог чинного законодавства, у звязку із чим, підстави для задоволення позову відсутні.
У судовому засіданні 14 грудня 2017 року судом ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Згідно із положеннями Податкового кодексу України основним завданням та функцією органів державної податкової служби є здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), контролю за валютними операціями, контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.
Відповідно до пункту 20.1.4 статті 20 Податкового кодексу України органи податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Підпунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі направлень, виданих ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 13.02.2017 року №5931, від 13.02.2017 року №5930, від 12.06.2017 року № 9996, відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.77.1 п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82, Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), та наказів від 01.02.2017 №469 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВП «Адамант», від 16.02.2017 № 840 «Про перенесення термінів проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВП «Адамант» від 07.07.2017 №3491-п «Про поновлення термінів проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВП «Адамант», від 20.07.2017 №3848-п «Про продовження строків проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВП «Адамант» відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки (додаток 1 до акта перевірки, який є його невідємною частиною акту), була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «НВП «Адамант».
1. п.44.1, п.44.2 ст.44, п.138.2 ст.138, пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139, пп.134.1.1, п.134 ст.134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) ТОВ «НВП «Адамант» в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. на суму 2 165 010 грн., в т.ч.: 2014р. 708 702 грн. 2015 р. 962 076 грн.,1 квартал 2016р 214 004 грн., 2 квартал 2016р. -155 184 грн., 3 квартал 2016 24 247 грн., 4 квартал 2016р. 100 797 грн.
2. п.198.1 п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 3 125 108 грн., в тому числі:
- лютий 2014р. 72 983 грн.
- березень 2014р. 126 258 грн.
- квітень 2014р. 16 667 грн.
- травень 2014р. 116 559 грн.
- червень 2014р. 181 403 грн.
- липень 2014р. 88 073 грн.
- серпень 2014р. 58 260 грн.
- вересень 2014р. 68 495 грн.
- жовтень 2014р. 2998 грн.
- грудень 2014р. 283 500 грн.
- січень 2015р. 2 567 грн.
- лютий 201 р. 210 833 грн.
- березень 2015р. - 71 293 грн.
- квітень 2015р. 43 588 грн.
- травень 2015р. 63 227 грн.
- вересень 2015 р. 128 656 грн.
- жовтень 2015р. 105 485 грн.
- листопад 2015р. 249 763 грн
- грудень 2015р. 376 408 грн
- лютий 2016р. 11 400 грн.
- березень 2016р. 204 800 грн.
- квітень 2016р. 135 880 грн.
- травень 2016р. 142 239 грн.
- червень 2016р. 95 001 грн.
- грудень 2016р. 247 271 грн.
3. п.1201.1 ст.120 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями підприємством порушено терміни реєстрації податкових накладних, в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 131 256 грн.
5. пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 51.1 ст. 51, пп. "б" п. 176.2 ст. 176 , п.п. 1.6 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПКУ та Порядку №4 в частині надання податкових розрахунків за ф.1ДФ за ІІІ- ІV квартал 2015 року, І квартал 2016 року з недостовірними відомостями про розмір нарахованого військового збору.
6. п. 163.1 ст. 163, п.164.2.2 п.164.2 ст. 164, п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розд. XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) в частині ненарахування, неутримання та несплати до бюджету військового збору з доходу нарахованого фізичним особам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в січні-серпні 2015 року в розмірі 2167,2 грн.
7. пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, ст. 168, пп. 176.2 "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) в частині несвоєчасної сплати до бюджету військового збору в розмірі 1797,54 грн. по терміну сплати 02.03.15.
Перевірка проводилась з 27.09.2017р. по 03.10.2017р.
1. п.44.1, п.44.2 ст.44, п.138.2 ст.138, пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139, пп.134.1.1, п.134 ст.134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) ТОВ «НВП Адамант» в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. на суму 2 165 024 грн., в т.ч.: 2014р. 708 716 грн. 2015 р. 962 076 грн.,1 квартал 2016р 214 004 грн., 2 квартал 2016р. -155 184 грн., 3 квартал 2016 24 247 грн., 4 квартал 2016р. 100 797 грн.
2. п.198.1 п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 3 125 124 грн., в тому числі:
- лютий 2014р. 72 983 грн.
- березень 2014р. 126 258грн.
- квітень 2014р. 16 667грн.
- травень 2014р. 116 559грн.
- червень 2014р. 181 403 грн.
- липень 2014р. 82 353 грн.
- грудень 2014р. 283 500 грн.
- січень 2015р. 2 567 грн.
- лютий 201 р. 210 833 грн.
- березень 2015р. - 71 293 грн.
- квітень 2015р. 43 588 грн.
- травень 2015р. 63 227 грн.
- вересень 2015 р. 128 656 грн.
- жовтень 2015р. 105 485 грн.
- листопад 2015р. 249 763 грн
- грудень 2015р. 376 340 грн
- лютий 2016р. 11 468 грн.
- березень 2016р. 204 800 грн.
- квітень 2016р. 135 880 грн.
- травень 2016р. 142 239 грн.
- червень 2016р. 95 001 грн.
- грудень 2016р. 247 271грн.
3. п.120-1.1 ст.120 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями підприємством порушено терміни реєстрації податкових накладних, в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 131 256 грн.
На підставі акта перевірки від 07.08.2017 року відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення:
З акту перевірки від 07.08.2017 року вбачається, що перевіркою достовірності відображених показників у поданих податкових деклараціях розрахунках за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 встановлено, що перевіркою відображених у рядку «Витрати операційної діяльності» податкової декларації показників за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 у загальній сумі 12 165 142 грн. встановлено, що до складу витрат входять: прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, внески на соціальні заходи, та інші послуги (оренда виробничого обладнання, транспорту та інші), що прямо повязані з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Проведеною перевіркою відображеного у рядку 05 податкової декларації за 2014 рік показника в сумі 12 165 142 грн. на підставі таких документів: декларації з податку на прибуток, актів виконаних робіт, накладних, первинних бухгалтерських документів, встановлено завищення задекларованих показників у рядку 05 «Витрати операційної діяльності» податкової декларації на суму 3 937 310 грн.
В акті зазначено, що в ході перевірки встновлено дефектність первинних документів, а саме:
- в актах здачі-прийняття робіт підписано та завірено печатками обох підприємств, але в актах не вказано, відсутні: підпис директора в акті виконаних робіт, та рахунках фактурах, а також відсутнє уточнення, які саме будівельні роботи проводились;
- в товаро-транспортних накладних перевізник, водій та автомобіль не вказані, пункт навантаження та розвантаження вказаний м. Кривий Ріг.
З акту перевірки вбачається, що аналізом наявних інформаційних баз даних (ІС «Податковий блок». Єдиний реєстр податкових накладних) контролюючим органом було встановлено, що відповідно до Реєстру отриманих та виданих податкових накладних в розділі «Отримані податкові накладні» встановлено отримання ТОВ «НВП «Адамант» від контрагентів-виконавців податкових накладних (в рахунок наданих послуг), сума ПДВ, по яких здебільшого становить менше 10 тис.грн., такі податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) не зареєстровані; аналізом ланцюга походження товарів, послуг згідно ЄРПН не встановлено придбання таких товарів та послуг контрагентами-виконавцями у інших контрагентів; згідно Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з розрізі контрагентів рахується (рахувалась) розбіжність між показниками звітності ТОВ «НВП Адамант» та контрагентів-виконавців.
Аналізом податкової та фінансової звітності контрагентів-виконавців перевіркою встановлено наступне:
- стан контрагента (ТОВ «ТПК «Астрея») на теперішній час 8 (до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням) ТОВ «Укрмехкомплект» 65 (платник з наступного року основне місце обліку);
- по контрагентам ТОВ «СЕОЛАН», «ТПК «Астрея», відсутні договори купівлі -продажу (надання послуг);
- чисельність працюючих по ТОВ «Укрмехкомплект» протягом 2014-2016рр. становила 1 особа. ТОВ «ТПК «Астрея» - 3 особи;
- свідоцтва платників ПДВ в деяких контрагентів (ТОВ «Сеолан» та ТОВ «ТПК «Астрея») на теперішній час анульовані;
- аналізом ланцюга формування податкового кредиту по ТОВ «Укрмехкомплект» з контрагентам встановлено факт підміни товару;
- по ТОВ «Сеолан» порушення кримінальної справи за фактом скоєння злочину, передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України, наявність пояснень посадових осіб;
- ТОВ «ТПК «Астрея», наявність обвинувального вироку суду у відношенні службової особи (службових осіб) субєкта господарювання за статтею 205 Кримінального кодексу України.
Аналізом ланцюга формування ПК ТОВ «Укрмехкомплекта» (основного постачальника ТОВ «НВП «Адамант») встановлені контрагенти-постачальники по яких наявні вироки суду.
Також, в акті перевіряючими зазначено, що аналізом ланцюга походження товарів та послуг згідно ЄРПН не встановлено придбання товарів та послуг контрагентом-постачальником ТОВ «Укрмехкомплект» у інших контрагентів. ТОВ «Укрмехкомплект» не є виробником реалізованих послуг та товарів, які були реалізовані в дальшому ТОВ «НВП «Адамант». З акту перевірки вбачається, що з метою встановлення виробника, перевіряючими було проаналізовано та досліджено наявну податкову інформацію по постачальникам ТОВ «Укрмехкомплект». В результаті чого встановлено наступних контрагентів-постачальників, які мають ознаки фіктивності за період 01.01.2014р. по 31.12.2014р., а саме: ТОВ "ІНТРО ГРУП", ТОВ "ІНЖИТЕЛ" ТОВ БК «ГРАНД БІЛДІНГ", ТОВ "ЛАКІ ПРАЙМ", ТОВ "ЛОНГКОН", ТОВ "БК "КАРАМБОЛА", ТОВ "БК АРТБІЛД", ТОВ "ДЕЛЮКС КОМПАНІ", ТОВ "ГРАНД СОЛЮШНЗ ЛТД", ТОВ "ФАРМХАУЗ", ТОВ "БУДАКТИВ-ТМ", ТОВ "СМАРТ ОСОБА_6", ТОВ "АЛЬТЕРА КОМПАНІ".
Перевіряючими встановлено невідповідність придбаного та реалізованого товару, робіт (послуг), що свідчить про обрив ланцюга постачання товару, робіт (послуг) нереальність здійснення господарської операції та здійснення діяльності, направленої на надання вигоди ТОВ «НВП Адамант».
Перевіркою повноти декларування ТОВ «НВП «Адамант» показників рядка 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 встановлено їх заниження на загальну суму 8 090 606 грн., в тому числі, 2015р. - 5 344 870 грн. 1 квартал 2016р. - 1 188 913 грн.; півріччя 2016 - 2051044 грн. (2 квартал 2016 - 862 131 грн.); три квартали 2016 р. - 2 185 756 грн. (3 квартал 2016р. - 134 712 грн.); 2016 рік - 2 745 736 грн. (4 квартал 2016р. - 559 980 грн.).
Як зазначено в акті перевірки, аналізом ланцюга походження товарів, послуг згідно ЄРПН не встановлено придбання таких товарів та послуг контрагентом-постачальником ТОВ «Укрмехкомплект» у інших контрагентів. ТОВ «Укрмехкомплект» не є виробником реалізованих послуг та товарів, які були реалізовані в подальшому ТОВ «НВП «Адамант». З метою встановлення виробника, проаналізовано та досліджено наявну податкову інформацію по постачальникам ТОВ «Укрмехкомплект». В результаті чого встановлено наступних контрагентів-постачальників, які мають ознаки фіктивності за період 01.01.2015р. по 31.03.2016р., а саме: ПП "ТВІСТ ПРАЙМ", ТОВ "ІНВЕСТ СІТІ", ТОВ "ГЕЛЕОНБУД", ТОВ "САЙРУС ГРУПП", ТОВ "ТРАСТОР", ТОВ "БРАНДМАУЕР", ТОВ "БЕРЛОН ТРЕЙДИНГ", ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "НОРДІС", ТОВ" АТЛАНТИК", ТОВ "ЖИТЛОБУДМОНТАЖ", ТОВ "ПОСТУП", ТОВ "АПЕКСТРЕЙД ЛТД", ТОВ "ОЛІМПІЯ ГОЛД".
Перевіряючими встановлено невідповідність придбаного та реалізованого товару, (послуг), що свідчить про обрив ланцюга постачання товару, (послуг) нереальність здійснення господарської операції та здійснення діяльності, направленої на надання вигоди ТОВ «НВП Адамант».
З огляду на наведене, перевіряючі дійшли висновків про неможливість підтвердження реальності фінансово-господарських операцій ТОВ «УКРМЕХКОМПЛЕКТ» за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. по ланцюгу постачання з вказаними контрагентами -постачальниками ТОВ «УКРМЕХКОМПЛЕКТ» - замовник ТОВ «НВП «АДАМАНТ».
З акту перевірки також вбачається, що перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. встановлено його завищення на загальну суму 3 125 124 грн.
Таким чином, в ході проведення перевірки, в порушення п.198.1 п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ зі змінами та доповненнями, ТОВ «НВП Адамант» завищено податковий кредит за рахунок віднесення до його складу вартості послуг та ТМЦ по взаємовідносинам з ТОВ «Укрмехкомплект» (сума ПДВ 3 124 097 грн.), ТОВ «ТПК Астрея» (сума ПДВ 77 грн.), ТОВ «Сеолан» (сума ПДВ 950 грн.), які фактично не отримувались на загальну суму ПДВ 3 125 124 грн.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Приписами п. 14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Нормою п.134.1 ст. 134 ПКУ (діючого з 01.01.2015) передбачено, що об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи. Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Згідно з п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Відповідно до п. 201.1, 201.4, 201.6 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один із способів, визначених в ті.201.1. ст.201 ПК України; податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця; податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Пунктом 200.1 ст.200 ПК Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.1 ст.198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 Кодексу).
З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток, є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. А тому, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби" процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. Встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. Встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. Встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5. Встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.
У інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 28.03.2014 року № 375/11/14-14 зазначено універсальний принцип розгляду податкових спорів, а саме: перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. Подібні правила судам варто застосовувати не лише щодо спірних рішень контролюючих органів, а також і при здійсненні оцінки належності первинних документів, податкових накладних, документів податкової звітності, що подається платниками податків тощо.
Оцінка господарських операціях повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов'язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. При цьому формальні помилки в первинних документах не повинні бути вирішальною ознакою безтоварності здійснених господарських операцій. Обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язки між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю (постанова ВАСУ від 11.02.2015 року в справі № К/800/1217/13).
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За правилами, встановленими у ч.2 ст. 205 ЦК України, правочин вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Статтею 206 ЦК України передбачено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Інших підстав визнання правочину нікчемним чинне законодавство не передбачає. Разом із тим, відповідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Таким чином, головною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом, а не актами податкової перевірки. Вказані ж в актах податкових органів недоліки, допущені суб'єктами господарювання при укладенні та виконанні договорів, не є підставою для визнання правочинів нікчемними, оскільки чинне законодавство не встановлює таких підстав нікчемності правочину.
Судом були досліджені первинні документи, що стосуються господарської діяльності позивача з його контрагентами та встановлено, що вказані господарські операції пов'язані з господарською діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Адамант», а первинні документи складені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому, суд вважає висновки податкового органу, викладені в актах перевірки, неправомірними, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що рамках господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Адамант» здійснювались операції з постачання позивачеві товарів, виконання робіт та надання послуг контрагентами.
Перелік обладнання, кількість по кожній позиції, ціна за одиницю і загальна сума переданого в оренду Обладнання узгоджуються Сторонами і відображаються в Специфікації до договору.
Обладнання перевіряється та передається Орендарю по акту приймання-передачі обладнання.
Передане в оренду обладнання належить Орендодавцю на праві власності.
Відповідно до специфікації від 01.01.13р. до договору оренди обладнання № 154 від 01.01.13 р. ТОВ «НВП «Адамант» було отримано відповідне обладнання у кількості 41 одиниць загальною вартість 2 241 000 грн. без ПДВ.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що пізніше ціна договору змінювалася відповідно до додаткових угод, укладених сторонами, долучених до матеріалів справи.
Постачальник зобовязується поставляти товар окремими партіями в кількості і асортименті, визначених у специфікаціях. Загальна вартість даного договору визначається вартістю товару, отриманого протягом дії цього договору згідно накладних, що є невідємними частинами даного Договору.
На виконання умов договору поставки №01/03 від 30.05.2013р., ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП «Адамант» надано в лютому 2014р. наступні первинні документи: видаткову накладну від 25.02.2014 року, податкову накладну від 25.02.2014 року на загальну суму 337896,54 грн.
Суд не приймає до уваги висновки перевіряючих про те, що ТОВ «Укрмехкомплект» не є виробником реалізованих послуг ТОВ «НВП «Адамант» так як постачальники ТОВ БК "ГРАНД БІЛДІНГ" ніби-то не могли поставити йому відповідні товари, оскільки податковим органом не було зазначено про те, яке саме майно належало ТОВ «Укрмехкомплект», чи було внесено яке-небудь обладнання до статутного фонду товариства.
Крім того, податковим органом не враховано того, що, як було зясовано під час судового розгляду, дане обладнання належало засновникам ТОВ «Укрмехкомплект» на праві приватної власності та вносилося ними до статутного фонду підприємства. Зазначене підтверджується звітом про фінансовий стан ТОВ «Укрмехкомплект» у 2014-2015 роках, а також листом ТОВ «Укрмехкомплект» про припинення даного договору у березня 2015 року, долученими до матеріалів справи.
На виконання умов договору оренди обладнання № 154 від 01.01.13 р. ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП «Адамант» в березні 2014р. позивачем надані наступні первинні документи: акт здачі прийняття (надання послуг) від 31.03.2014 року та податкову накладну від 31.03.2014 року, всього на суму 100000 грн.
На виконання умов договору поставки №01/03 від 30.05.2013р., ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП «Адамант» надано в березні 2014р. наступні первинні документи: видаткову накладну від 31.03.2014 року, податкову накладну від 31.03.2014 року, всього на суму 500850 грн.
На виконання умов договору оренди обладнання № 154 від 01.01.13 року ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП Адамант» надано в квітні 2014р. наступні первинні документи: акт здачі прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2014 року, податкова накладна від 30.04.2014 року, всього на суму 100000 грн.
На виконання умов договору оренди обладнання № 154 від 01.01.13 р. ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ « НВП «Адамант» надано в травні 2014р. наступні первинні документи: акт здачі прийття від 31.05.2014 року, податкову накладну від 31.05.2014 року, всього на суму 200000 грн.
На виконання умов договору оренди обладнання № 04 від 01.09.2013 ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ « НВП Адамант» надано в травні 2014р. наступні первинні документи: акти здачі прийняття робіт (надання послуг) від 30.05.2014 року, податкові накладні від 30.05.2014 року, всього на суму 265944,4 грн.
На виконання умов договору поставки №01/03 від 30.05.2013р., ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП Адамант» надано в травні 2014р. наступні первинні документи: видактові накладні, податкові накладні від 30.05.2014 року, 05.05.2014 року, 06.05.2014 року, 08.05.2014 року, всього на суму 233408,4 грн.
На виконання умов договору оренди обладнання № 154 від 01.01.13 р. ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ « НВП Адамант» надано в червні 2014р. наступні первинні документи: акт здачі прийняття робіт (надання послуг) від 30.06.2014 року, податкову накладну від 30.06.2014 року, на загальну суму 200000 грн.
На виконання умов договору надання послуг ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ « НВП Адамант» надано в червні 2014р. наступні первинні документи: акти здачі прийняття робіт (надання послуг) та податкві накладні від 06.06.2014 року, від 11.06.2014 року, від 19.06.2014 року, від 24.06.2014 року, від 30.06.2014 року, від 06.06.2014 року, всього на суму 255788,4 грн.
На виконання умов договору поставки №01/03 від 30.05.2013р., ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП «Адамант» надано в червні 2014р. наступні первинні документи: видаткові накладні та податкові накладні від 30.06.2014 року, від 03.06.2014 року, від 05.06.2014 року, від 09.06.2014 року, від 16.06.2014 року, від 18.06.2014 року, від 25.06.2014 року, на загальну суму 632456,1 грн.
На виконання умов договору оренди обладнання № 154 від 01.01.13 р. ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ « НВП Адамант» надано в липень 2014р. наступні первинні документи: акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податкова накладна від 31.07.2014 року на суму 200000 грн.
На виконання умов договору поставки №01/03 від 30.05.2013р., ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ « НВП Адамант» надано в липень 2014р. наступні первинні документи: видаткові та податкові накладні від 18.07.2014 року, від 23.07.2014 року, від 02.07.2014 року, від 10.07.2014 року, від 14.07.2014 року, від 28.07.2014 року, від 04.07.2014 року, всього на суму 328440 грн.
На виконання умов договору оренди обладнання № 154 від 01.01.13 р. ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ « НВП Адамант» надано в серпені 2014р. наступні первинні документи: акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податкову накладну від 31.08.2014 року, на загальну суму 200000 грн.
На виконання умов договору поставки №01/03 від 30.05.2013р., ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП «Адамант» надано в серпень 2014р. наступні первинні документи: видаткові та податкові накладні від 29.08.2014 року, від 15.08.2014 року, всього на суму 149562,3 грн.
На виконання умов договору оренди обладнання № 154 від 01.01.13 р. ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ « НВП Адамант» надано в вересні 2014р. наступні первинні документи: акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податкову накладну від 30.09.2014 року на загальну суму 200000 грн.
На виконання умов договору поставки №01/03 від 30.05.2013р., ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП Адамант» надано у вересні 2014 року наступні первинні документи: видаткові накладні та податкові накладні від 30.09.2014 року, всього на суму 210851,2
На виконання умов договору оренди обладнання № 154 від 01.01.13 р. ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ « НВП Адамант» в грудні надано в 2014р. наступні первинні документи: акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкову накладану від 31.12.2014 року, всього на суму 780000 грн.
На виконання умов договору поставки №01/03 від 30.05.2013р., ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ « НВП Адамант» надано в грудні 2014р. наступні первинні документи: видаткову накладну та податкову накладну від 31.12.2014 року, всього на суму 321000 грн.
Встановлено, та вбачається з матеріалів справи, що суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до складу податкового кредиту на загальну суму 2 567 грн. у січні 2015 року та відображено в дод. 5 до декларації..
Згідно Системи автоматичного співставлення ПЗ та ПК розбіжність відсутня.
Таким чином, суд зазначає, що податковим органом не наведено жодного аргументу щодо висновку перевірки про встановлення завищення витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування в 2014 році та завищення витрат, що враховуються при визначенні фінансового результату до оподаткування (збиток), визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності за 2015-2016 роки, та податкового кредиту, зокрема за січень 2015 року 2 567 грн.
На виконання умов договору оренди обладнання № 154 від 01.01.13 р. ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП «Адамант» в лютому надано в 2015р. наступні первинні документи: акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2015 року та податкову накладну від 28.02.2015 року, всього на суму 1265000,00 грн.
На виконання умов договору оренди обладнання № 154 від 01.01.13 р. ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП «Адамант» в березні 2015 року було надано наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податкові накладні від 31.03.2015 року, всього на суму 330000 грн.
На виконання умов договору поставки №01/03 від 30.05.2013р., ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП Адамант» надано в квітні 2015р. наступні первинні документи: видаткова накладна та податкова накладна від 29.04.2015 року, всього на сум 261530,00 грн.
Проте, як вже було зазначено вище, представником відповідача до суду не надано доказів того, що вказані контрагенти не є виробниками товарів та виконавцями послуг, реалізованих ТОВ «Укрмехкомплект» й далі на ТОВ «НВП Адамант».
Ціна, загальна кількість асортимент сортамент та номенклатура Товару що поставляється по даному договору вказується у специфікаціях, які є невідємними частинами Договору та у видаткових накладних Постачальника.
На виконання умов договору поставки №28/08-15 від 28.08.2015., ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП «Адамант» надано в вересні 2015р. наступні первинні документи: видаткові накладні та податкові накладні від 17.09.2015 року, від 05.09.2015 року, всього на суму 149496,0 грн.
На виконання умов договору, ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП «Адамант» надано в вересні 2015р. наступні первинні документи: акти здачі прийняття робіт та податкові накладні від 14.09.2015 року, від 10.09.2015 року, 08.09.2015 року, 18.09.2015 року, всього на суму 850616,66 грн.
При цьому суд звертає увагу на те, що жодних правомірних доводів стосовно висновку акта щодо вересня 2015 року в акті та додатках до нього не наведено та не надано представником відповідача до суду.
На виконання умов договору №01/10-2015 від 01.10.2015 ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП «Адамант» надано в жовтні 2015р. наступні первинні документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податкові накладні від 22.10.2015 року, від 15.10.2015 року, від 12.10.2015 року, всього на суму 468999,996 грн.
На виконання умов договору поставки №28/08-15 від 28.08.2015., ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП «Адамант» надано в жовтні 2015р. наступні первинні документи: видаткові накладні та податкові накладні від 28.10.2015 року, від 27.20.2015 року на загальну суму 140000 грн.
На виконання умов договору поставки ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП «Адамант» надано в листопаді 2015р. наступні первинні документи: видаткові накладні та податкові накладні від 30.11.2015 року, 09.11.2015 року, 06.11.2015 року, всього на суму 380 000 грн.
При цьому, суд зазначає, що представником відповідача до суду не надано доказів того, що всі вище перелічені контрагенти не є виробниками товарів та виконавцями послуг, реалізованих ТОВ «Укрмехкомплект» й далі на ТОВ «НВП Адамант».
На виконання умов договору поставки ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП «Адамант» надано в грудні 2015р. наступні первинні документи: видаткові накладні та податкові накладні від 30.12.2015 року, 28.12.2015 року, всього на суму 1827303 грн.
На виконання умов договору про надання послуг ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП Адамант» в березні 2016 року було надано наступні документи: акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податкова накладна від 29.03.2016 року, від 25.03.2016 року, від 18.03.2016 року, від 17.03.2016 року , від 11.03.2016 року, всього на суму 1228800 грн.
На виконання умов договору про надання послуг в квітні 2016 року ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП Адамант» було надано паперові носії: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податкові накладні від 29.04.2016 року, від 26.04.2016 року, від 25.04.2016 року, всього на суму 815280 грн.
На виконання умов договору поставки ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП Адамант» надано в травні 2016р. наступні первинні документи: видаткові накладні, податкові накладні від 30.05.2016 року, від 27.05.2016 року, всього на суму 2373329,52 грн.
Також, на виконання умов договору поставки ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ « НВП Адамант» було надано в липні 2016р. наступні первинні документи: видаткову накладну та податкову накладну від 29.07.2016 року, всього на суму 5472 грн.
На виконання умов договору поставки ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ « НВП Адамант» надано в серпні 2016р. наступні первинні документи: видаткова накладна від 25.08.2016 року та податкова накладна від 25.08.2016 року, всього на суму 6235,2 грн.
На виконання умов договору про надання послуг в грудні 2016 ТОВ «Укрмехкомплект» для ТОВ «НВП Адамант» було надано паперові носії: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податкові накладні від 31.12.2016 року, всього на суму 511200 грн.
При цьому, суд зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи, перевіряючими не було наведено жодних тверджень про «дефектність» наданих до перевірки первинних документів.
При цьому, суд зазначає, що відповідачем до суду не надано доказів того, що контрагентом - ТОВ «Укрмехкомплект» вчинені будь-які порушення податкового законодавства за взаємовідносинами з зазначеними вище контрагентами.
На виконання умов поставки комплектуючих ТОВ «Сеолан» для ТОВ «НВП «Адамант» було надано наступні первинні документи: видаткову накладну №6/2523 від 16.10.2014 року, податкову накладну №2102 від 21.10.2014 року.
Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до складу податкового кредиту на загальну суму 950,0 грн у жовтні 2014 року.
З матеріалів справи вбачається, що ідповідно до Додатку 5 в розділі Отримані податкові накладні, підприємством ТОВ «НВП «Адамант»» за жовтень 2014р. від ТОВ «Сеолан» було отримано 1 податкову накладну на загальну суму ПДВ 950,0 грн., в податковій накладній сума ПДВ становить менше 10 000,00 грн.
Тому податкова накладна ТОВ «Сеолан» на суму ПДВ 950,0 грн. не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Свідоцтво ПДВ №200162100 від 01.03.2014 року, анульоване 28.01.2015. Причина анулювання - анульовано за iнiцiативою платника.
Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними було включено до складу податкового кредиту на загальну суму 77,34 грн. у червні 2014 року.
Відповідно до Додатку 5 в розділі Отримані податкові накладні встановлено, що підприємством ТОВ«НВП «Адамант»» за червень 2014р. від ТОВ «ТПК Астрея» було отримано1 податкову накладну на загальну суму ПДВ 77,34 грн., в податковій накладній сума ПДВ становить менше 10 000,00 грн.
Тому податкова накладна ТОВ «ТПК Астрея» на суму ПДВ 77,34 грн. не була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно Системи автоматичного співставлення ПЗ та ПК розбіжність відсутня.
Свідоцтво ПДВ №200009271 від 07.11.2011 року, анульоване 29.09.2015р. Причина анулювання - анульовано за рiшенням контролюючого органу.
Таким чином, суд зазанчає, що на момент вчинення господарських операцій, дані підприємства були діючими, жодних ознак фіктивності встановлено не було, свідоцтва платників ПДВ анульовані вже після здійснення даних фінансово-господарських операцій.
Суд також критично ставиться до зауваження відповідача, що згідно баз даних ІС «Податковий блок» у контрагентів позивача та їх контрагентів були відсутні персонал, складські приміщення, транспортне та торгівельне обладнання для здійснення фінансово-господарської діяльності, оскільки на позивача не покладено обов'язку, як і реальної можливості та не надано права перевіряти кількість робітників, наявність транспорту, або інших засобів, складських приміщень та інших необоротних активів у контрагентів, а відтак відсутня залежність правомірності формування податкового кредиту від таких відомостей про контрагентів.
При цьому неможливо достеменно зробити висновок про наявність чи відсутність активів у підприємства тільки на підставі звітності, у якій не задекларовані відповідні активи, такими доказами мають бути саме первинні документи. Відсутність контрагентів за юридичною адресою також ніяким чином не впливає на дійсність укладених ними угод. Для проведення операцій купівлі-продажу або поставки товарів (послуг) наявність власних транспортних засобів, складських приміщень не є обов'язковим, ці активи можуть орендуватися, крім того, навіть наявність орендованих активів для посередника не є обов'язковою, адже товар може поставлятися транспортом первинного постачальника на склад кінцевого покупця, а функція посередника полягатиме у пошуку товару, покупця, укладенні угод та організації проведення операцій купівлі-продажу, у такому випадку відсутня необхідність винаймати і технічний персонал.
Крім того, з урахуванням статті 61 Конституції України передбачено індивідуальний характер відповідальності, яка розповсюджується в тому числі і у вигляді персональної відповідальності кожного платника за ведення податкового обліку.
Згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 36.5 даної статті встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Якщо податковим органом встановлено неналежне виконання контрагентом позивача своїх податкових обов'язків, відповідальність за їх невиконання або неналежне виконання повинно нести саме це підприємство.
При цьому на момент укладення угод та вчинення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особи та як платники податку на додану вартість, відтак перепон з приводу укладення, а також виконання будь-яких господарських договорів з ними, а надалі і включення до складу витрат для цілей оподаткування податком на додану вартість за такими договорами у позивача не було.
Отже, посилання відповідача на відсутність у контрагентів основних фондів, кількості працівників, транспорту, тощо, як на підставу, що позивачем здійснювались господарські операції з метою отримання податкової вигоди, не може вважатись обґрунтованим.
Зазначені висновки узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду України при вирішенні спорів цієї категорії.
Така правова позиція висловлена в ухвалі Колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі №822/5510/14 було відмовлено у допуску справи до перегляду Верховним судом України з підстав відсутності неоднакового застосування судом норм матеріального права.
При цьому Верховний суд в ухвалі від 01.07.2015 року зазначив: «У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України погодився із висновками суду першої та апеляційної інстанцій про те, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв'язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту (рішення Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10). Тому, порушення контрагентами позивача вимог податкового законодавства щодо відображення господарських операцій в податковому обліку та сплати податків спричиняє негативні наслідки саме для них, а не для позивача».
Така ж позиція вбачається і в постанові від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10, де Верховний суд України зазначив наступне: «На думку суду, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту».
Так, у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2008 року у справі №21-500во08, від 1 червня 2010 року у справі №21-573во10 Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Крім того, рішення касаційного суду узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності».
Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини викладена у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява № 803/02), в якому зокрема зазначено: «На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».
Таким чином, як Верховний суд України, так і Європейський суд з прав людини неодноразово звертали увагу на те, що у разі, якщо платник податків є добросовісним платником податків, жодним чином не причетний до можливих зловживань його контрагентів та належним чином виконує свої законодавчо визначені обов'язки із здійснення господарських операцій, їх документального оформлення та відображення в податковому та бухгалтерському обліку, то на такого платника податків не можуть бути покладені негативні наслідки невиконання його контрагентами своїх податкових або інших зобов'язань.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Податковим кодексом України передбачена індивідуальна відповідальність платників податків, тобто платник податків має відповідати виключно за допущені ним особисто порушення Податкового кодексу України. Платник податків не може нести відповідальність за діяння інших осіб (в тому числі його контрагентів), на податковий облік та звітність яких він не міг жодним чином впливати або контролювати їх діяльність. Відповідальність за порушення податкового законодавства контрагентами платника податків мають нести саме такі контрагенти, як особи, які допустили порушення у своїй діяльності.
Матеріалами справи підтверджується рух активів позивача у процесі здійснення господарської операції та зв'язок між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. У зв'язку з викладеним можна прийти до висновку, що між учасниками досліджених господарських операцій відбувся дійсний рух активів та зміни у їх майновому стані, що є обов'язковими ознаками господарської операції.
Щодо податку на прибуток приватних підприємств, суд зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи, відповідач приходить до висновку про порушення податкового законодавства позивачем в цій частині з тих же підстав - не визнання реальності здійснення господарських операцій, а тому такий висновок не відповідає дійсності з тих же підстав, що і висновки щодо податкового кредиту.
При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -
тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Однак, в акті, складеному за результатами перевірки, як і в самому податковому повідомленні-рішенні відсутня інформація щодо повторності визначення контролюючим органом суму податкового зобовязання з цього податку. Таким чином, суд приодить до висновку про неправомірність застосування до позивача розміру штрафної санкції 50%.
На думку суду, надані позивачем первинні документи підтверджують формування показників податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Адамант» та вказують на реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку підприємства.
При цьому суд звертає увагу на те, що жодних реальних доказів того, що позивач дійсно не отримував товарів, робіт/послуг від своїх контрагентів і що, відповідно, господарські операції з ними слід вважати безтоварними (фіктивними), так само як і жодних доказів того, що позивач сам, своїми діями допустив порушення податкового законодавства, відповідач в акті перевірки не наводить.
В акті перевірки відсутні будь-які посилання на дефекти форми, змісту або походження первинних і розрахункових документів, які, в силу ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року за № 88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.
З огляду на вище досліджені первинні бухгалтерські документи, суд приходить до висновку, що первинні бухгалтерські документи, надані позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з вищенаведеними контрагентами відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а отже висновок податкового органу про юридичну дефектність оформлених документів суперечить вимогам податкового законодавства та фактичним обставинам справи.
Наведені фактичні обставини та проаналізовані норми чинного законодавства дають підстави дійти висновку про те, що правовідносини за спірними правочинами в повній мірі відображені в бухгалтерському та податковому обліку, тобто позивачем дотримано принцип превалювання сутності над формою закріплений у ст. 4 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем по суті не надано в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкових вигод та які б відповідно до вищезгаданих положень податкового законодавства та законодавства з питань бухгалтерського обліку унеможливлювали формування позивачем спірних сум податкових вигод за вищезгаданими операціями, які б свідчили про нездійснення спірних операцій та про юридичну дефектність первинних документів за спірними операціям, а відтак відповідач не довів законності та обґрунтованості висновків акту перевірки та оскаржуваного рішення.
Захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси позивача, щодо порушення яких суд дійшов відповідного висновку та це підтверджується відповідними доказами.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду, в розмірі 100 290,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №4207 від 07.11.2017 року.
Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94, 128, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_8