Справа № 759/5769/17
Суддя: Миколаєць І. Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ун. № 759/5769/17
пр. № 2-а/759/215/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м.Київ

Святошинський районний суд м.Києва в складі

головуючого Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Рівне Ліснічука Вадима Борисовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Рівне Ліснічука В.Б. з вимогою скасувати постанову від 21.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), за вчинення якого на нього було накладено штраф в розмірі 340 грн. 00 коп. та з вимогою закрити справу.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що із постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що 31.03.2017 року о 20 год. 56 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «DAF» державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом державний номерний знак НОМЕР_2 здійснив короткочасну зупинку на 346 кілометрі автодороги Київ - Чоп (М - 06), зупинку здійснив з метою візуального огляду коліс, дисків та зовнішніх світлових приборів автомобіля і причепа, виявлення ймовірних несправностей та їх усунення, встановивши, що один з задніх габаритних ліхтарів причепа не горить, приступив до заміни лампочки. У цей час під'їхав автомобіль патрульної поліції, інспектор поліції Ліснічук В.Б. витребував у позивача документи для пред'явлення, після чого заявив про порушення позивачем п.31.6 Правил дорожнього руху. Позивач пояснив інспектору, що при виїзді у рейс всі освітлювальні прибори автомобіля і причепа були справні, а поломка сталася щойно. Інспектор поліції не врахував заперечення позивача та склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення АР №126648 від 31.03.2017 року за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Проте, він вважає, що така постанова винесена з порушенням вимог КУпАП, оскільки під час її винесення не дотримано вимоги розділу 31 Правил дорожнього руху. Крім того, інспектором патрульної поліції під час здійснення свої повноважень неправильно застосовано норму законодавства передбачену ч.1 ст.121 КУпАП.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування.

Інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Рівне Ліснічук В.Б. у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва представник відповідача Департаменту патрульної поліції Наконечна Д.О. надіслала заперечення на позов, які містяться в матеріалах цієї справи (а.с.18-24).

Заслухавши пояснення позивача, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Рівне Ліснічуком В.Б. серії АР №126648 від 31.03.2017 року позивача ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340, 00 грн. за те, що 31.03.2017 року о 20 год. 56 хв. водій ОСОБА_1 на 346 кілометрі автодороги Київ - Чоп (М - 06), керував транспортним засобом «DAF» державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом державний номерний знак НОМЕР_2 у якого не горіли задні габаритні ліхтарі причепа, вказаним порушив вимоги п.31.6 (Б) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. (а.с. 3).

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність ( ч. 1 ст. 9 КУпАП).

За змістом п. 31.6. ПДР України забороняє подальший рух транспортних засобів, у яких зокрема, у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Відповідно до п. 1.3. ПДР зобов'язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4 ПДР).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п. 1.5. ПДР).

Відповідно до п.2.3. ПДР зобов'язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9. ПДР).

Згідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачає, що за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Судом встановлено, що позивач 31.03.2017 року на 346 кілометрі автодороги Київ - Чоп (М - 06), керував транспортним засобом «DAF» державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом державний номерний знак НОМЕР_2, у якого не горіли задні габаритні ліхтарі причепа, порушив вимоги п.31.6 (Б) ПДР України.

Надаючи пояснення в судовому засіданні позивач зазначив, що зупинку здійснив з метою візуального огляду коліс, дисків та зовнішніх світлових приборів автомобіля і причепа, виявлення ймовірних несправностей та їх усунення, встановивши, що один з задніх габаритних ліхтарів причепа не горить, приступив до заміни лампочки.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

В разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський зобов'язаний згідно «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 року №1395, винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.4 розділу 1 Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п.4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КпАП України.

За змістом п.5,9 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КпАП України) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КпАП України), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 251 КУАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до приписів ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Будь-які фактичні дані це інформація, яка може розглядатися як доказ.

Фактичні дані це - юридичні докази. Це свідчить про те, що мова йде не про всякі аргументи, а про дані, що стосуються фактів, тобто відомостей про факти, інформації про них. Докази у справах про адміністративні правопорушення, будучи юридичними доказами, разом з тим, мають специфічні ознаки, які випливають з їх джерел.

Джерелом доказу може бути документ - матеріальний носій, що містить інформацію,

основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі (ст.. 1 ЗУ «Про інформацію»).

В розумінні ст.70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування, ст.251 КУпАП передбачає інші документи як доказ.

Рапорт це усне або письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи.

Тобто рапорт - це офіційний документ, так, як у нього є всі ознаки і функції документа відповідно до статті 1 ЗУ «Про інформацію» і належність відповідно до ст. 70 КАС України - це означає, що він являється повноцінним доказом при розгляді справи про адміністративні правопорушення.

Постанова - є юридичним документом та містить дані про обставини вчиненого правопорушення і особу, яка його вчинила (ст. 283 КУАП), також є комплексним джерелом доказової інформації.

Разом з тим, постанова про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає як акт, що свідчить про те, що правопорушення мало місце, тому є не тільки обов'язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел.

Пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналогічні вимоги щодо оцінки доказів закріплені ст.252 КУпАП.

Це означає, що під час повного, всебічного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Це є дуже важливим чинником у вирішенні питання про оцінку доказів, адже правосвідомість - це ставлення особи до права, його ролі у суспільстві.

Слід зауважити, що підстав для умисного спотворювання обставин події у відповідача, котрий не мав жодних відносин із позивачем, а виконував обов'язки щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, позивачем не вказано. Доказів щодо фіктивності або недійсності постанови про адміністративне правопорушення, неправомірності дій інспектора позивачем суду не зазначено. Вважаю, що обставин, які дають підстави вважати про зацікавленість відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Тобто, інспектор може закріплювати на форменному одязі автоматичну фото- і відеотехніку, а не зобов'язаний.

В даному випадку мова йде про правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі. На відміну від фіксації правопорушення в автоматичному режимі відеозапис самого правопорушення не є обов'язковим.

При виявленні, в будь-який спосіб, правопорушення, інспектор зобов'язаний зафіксувати даний факт постановою про адміністративне правопорушення.

При цьому поліцейський діє у повній відповідності Конституції України та Законів України в межах покладених на нього обов'язків та повноважень.

В адміністративному позові ОСОБА_1 не заперечуючи факту правопорушення зазначає, що під час зупинки самостійно виявив несправність задніх габаритних вогнів причепа.

Вказаними твердженнями, позивач, для уникнення від адміністративної відповідальності, намагається не тільки приховати факти які мали місце, а й ввести суд в оману. Підстави на які посилається позивач спростовуються належними та допустимими доказами по справі, а саме рапортом інспектор поліції з якого слідує, що під час несення служби, інспектором патрульної поліції був виявлений транспортний засіб який, рухаючись по автодорозі Київ-Чоп, буксирував напівпричіп який мав технічні несправності.

З інших підстав постанова про притягнення до адміністративної відповідальності серія АР №126648 від 31.03.2017 року винесена щодо ОСОБА_1. не оскаржується.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З врахуванням приписів ст.71 КАС України, даний процес здійснюється з дотриманням основних принципів судочинства (ст. 11 КАС України), зокрема, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин справи.

Відповідач у своїх запереченнях звертаю увагу суду, що зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 126648 від 31.03.2017 року винесена щодо ОСОБА_1 в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено, опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення та складання постанови про притягнення водія до адміністративної відповідальності, інспектор керувався власним переконанням із побаченого порушення Позивачем ПДР України. Вважає, що посилання ОСОБА_1 щодо порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення як на підставу для скасування постанови АР №126648 від 31.03.2017 р. є не доцільним, адже факт порушення ПДР є встановленим (позиція грунтується на постанові Київського апеляційного адміністративного суду в справі №359/3234/16-а). Крім того, постанова у справі про адміністративне правопорушення підписана Позивачем та не містить жодних зауважень до неї.

Суд вважаю, що доводи викладені в позовній заяві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не спростовують законність та обґрунтованість постанови серія АР №126648 від 31.03.17 року дії інспектора Ліснічук В.Б. здійснені у повній відповідності до законодавства, в межах наданих йому повноважень та покладених обов'язків. А тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а постанова: серії АР №126648 від 31.03.2017 року є законною, обґрунтованою та такою, що відображають дійсні обставини справи.

Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача винесена відповідачем з дотриманням положень чинного законодавства.

Посилання позивача на те, що постанова не відповідає вимоги розділу 31 Правил дорожнього руху, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки постанова є правомірною та такою, що винесена з дотриманням норм чинного законодавства, як дії відповідача по складанню вказаної постанови про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 126 ч. 1, 283, 289, 284 КУпАП, ст. 2, 6-10, 17, 104, 158-163, 171-2 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Рівне Ліснічука Вадима Борисовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, відмовити.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездійльності суб»єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю. Миколаєць