Справа № 826/18285/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 грудня 2017 року № 826/18285/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомДержавної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві
до ОСОБА_1
про стягнення суми податкового боргу у розмірі 776 468,72 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Державна податкова інспекція у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути суму податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 776 468,72 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що за відповідачем обліковується сума податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 776 468,72 грн., яка виникла внаслідок несплати грошових зобов'язань, нарахованих відповідачу відповідно до податкового повідомлення-рішення від 08.12.2015 року №, та по несплаченій пені.

Відповідач подав до суду письмові заперечення проти позову, у яких зазначив про безпідставність позовних вимог, оскільки встановлений законодавством строк у 1095 днів на оскарження податкового повідомлення-рішення від 08.12.2015 року № ще не закінчився, а також у зв'язку з тим, що податок на доходи фізичних осіб був нарахований йому з порушенням вимог п.п. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України, тобто безпідставно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2016 року у справі №826/18285/16 відкрито скорочене провадження та встановлено відповідачеві строк для подання заперечення проти позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2017 року призначено справу до судового розгляду для з'ясування додаткових обставин справи.

На підставі розпорядження керівника апарату суду про повторний автоматичний розподіл судових справ від 11.10.2017 року №7124 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою від 09.11.2017 справу прийнято до провадження судді Кармазіна О.А. та встановлено відповідачу строк для надання заперечень проти позову до 29.11.2017 року.

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі позивачем заявлена вимога згідно п. 7 ч. 6 ст. 12 КАС України, у зв'язку з чим справа належить до справ незначної складності, а тому підлягає продовженню розгляду у порядку п. 4 ч. 1 ст. 263 КАС України (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати з податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, в ході якої встановлено заниження відповідачем обсягів оподатковуваного доходу на загальну суму 3221000,00 грн. та не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 547 326,40 грн. За результатами перевірки складено Акт перевірки №5937/26-52-17-01/НОМЕР_1 від 30.10.2015 року.

На підставі вказаного Акту перевірки ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.12.2015 року №, яким визначено відповідачу суму грошових зобов'язань із податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 684 158,00 грн., з яких 547 326,40 грн. за основним платежем, а 136 831,60 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вказане податкове повідомлення-рішення 08.12.2015 року було направлено відповідачу на його адресу: 02225, АДРЕСА_1, однак не вручено із незалежних від позивача причин та повернуто поштою за закінченням терміну зберігання.

Доказів оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку суду не надано.

На підставі п.п. 129.1.2 ст. 129 ПК України відповідачу було нараховано також пеню у сумі 92 310,72 грн.

У зв'язку з несплатою узгоджених грошових зобов'язань позивачем виставлено податкову вимогу від 27.01.2016 року №226-16 на суму 776 468,72 грн., з яких 547 326,40 грн. за основним платежем, 136 831,60 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, 92 310,72 грн. нарахована пеня.

Вказане податкова вимога 05.02.2016 року була направлена відповідачу на його адресу: 02225, АДРЕСА_1, однак не вручена із незалежних від позивача причин та повернута поштою за закінченням терміну зберігання.

Загалом, як вбачається з наявної в матеріалах справи картки особового рахунку платника податків та довідці про розмір заборгованості, за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 776 468,72 грн.

Аналізуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з підпунктом 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Строки сплати податкового зобов'язання встановлені статтею 57 ПК України, відповідно до пункту 57.3 якої передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Як встановлено в абзаці четвертому пункту 56.18 статті 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу, податкове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З аналізу наведених положень слідує, що у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, визначених контролюючим органом грошових зобов'язань та не оскарження у зазначений строк відповідного рішення контролюючого органу, такі податкові зобов'язання вважаються узгодженими.

В даному випадку, як вже вказано вище, податкове повідомлення-рішення 08.12.2015 року було направлено відповідачу на його адресу, однак не вручено із незалежних від позивача причин та 09.01.2016 року повернуто поштою за закінченням терміну зберігання, у зв'язку з чим в силу положень пункту 58.3 статті 58 ПК України вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення, тобто 09.01.2016 року.

Таким чином, враховуючи вимоги статті 57 ПК України, відповідач зобов'язаний був сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, тобто до 19.01.2016 року включно, чого ним зроблено не було, а тому грошові зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб, визначені податковим повідомленням-рішенням від 08.12.2015 року №, з 20.01.2016 року набули статусу узгоджених.

Наведене спростовує доводи відповідача про неузгодження спірної суми грошових зобов'язань. Встановлене ж пунктом 56.18 статті 56 ПК України, на який посилається відповідач, право на оскарження з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення, не змінює порядку узгодження грошових зобов'язань та їх стягнення в примусовому порядку за наявності обставин, передбачених пунктом 57.3 статті 57 та пунктом 58.3 статті 58 ПК України.

У зв'язку із наведеним слід зазначити, що відповідно до пункту 59.1статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

В даному випадку, як встановлено вище судом, станом на момент звернення позивача із даним позовом до суду та станом на момент розгляду даної справи, спірні грошові зобов'язання вважаються узгодженими.

У той же час, зазначені грошові зобов'язання не сплачені у встановлений строк, що підтверджується обліковими даними, та, відповідно, набули статусу податкового боргу, який не сплачений станом на час звернення до суду та розгляду справи.

Слід зазначити, що ДПІ у відповідності з вимогами 95.2 статті 95 ПК України виставлено відповідачу податкову вимогу. Доказів оскарження та скасування зазначеної податкової вимоги та визначеної у ній суми податкового боргу відповідачем не надано.

З наведеного у сукупності вбачається дотримання позивачем вимог п. 95.2 статті 95 ПК України, а відтак і про дотримання встановленої ПК України процедури, яка передує зверненню до суду із позовом про стягнення податкового боргу.

Відтак, враховуючи вищенаведене у сукупності та те, що зазначене рішення позивача не виконано відповідачем у добровільному порядку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на положеннях згаданих вище правових актів та є обґрунтованими, з урахуванням чого надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для прийняття рішення у справі про задоволення адміністративного позову. При цьому, враховуючи те, що згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України пеня належить до категорії податкового боргу, позов підлягає задоволенню і у частині стягнення пені, оскільки матеріали справи не містять доказів її сплати.

У той же час, викладені у запереченнях відповідача доводи не спростовують наведеного та не доводять зворотного.

В контексті наведеного суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогами заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість стягнення даної заборгованості у судовому порядку, встановлення факту її сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо.

При цьому, питання правомірності нарахування податкових зобов'язань не може бути предметом доказування у межах даного позову, оскільки рішення суб'єкта владних повноважень, яким такі зобов'язання визначені, не є предметом позову у даній справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати його правовий аналіз. Відтак, подані відповідачем заперечення, як зазначено вище, не стосуються предмету доказування у даній справі та не можуть братися судом до уваги у даній справі.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент прийняття даного рішення) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись статтями ст.ст. 2, 5 - 11, ч. 6 ст. 12, ст. ст. 19, 72 - 77, 90, 139, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві (адреса: 02217, м. Київ, вул. Закревського, 41; ) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: 02225, АДРЕСА_1; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: 02225, АДРЕСА_1; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) на користь бюджету (рахунок №0004, одержувач: УДКСУ у Деснянському районі ГУ ДКСУ у м. Києві, , код платежу 11010500) суму податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 776 468,72 грн. (сімсот сімдесят шість тисяч чотириста шістдесят вісім гривень сімдесят дві копійки).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.А. Кармазін