Справа № 202/7308/17
Суддя: Слюсар Л. П.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/7308/17
Провадження №2-а/202/293/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 грудня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 6 роти ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Дніпро капрала поліції ОСОБА_3, ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до інспектора 4 батальйону 6 роти ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Дніпро капрала поліції ОСОБА_3, про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі

В обгрунтування позову зазначив, що 30 жовтня 2017 року Інспектором капралом поліції 4 батальйону 6 роти ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Дніпрі ОСОБА_3 винесено постанову про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному порядку, серія ЕАА № 197616, у звязку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 425 грн., у звязку з порушенням п. 11.9 Правил дорожнього руху порушення забороненого виїзду на трамвайну колію зустрічного напрямку відокремленого від проїзної частини трамвайної колії та розділової смуги.

Вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у звязку з тим, що Інспектор поліції, всупереч ч. ч 2, 4 ст. 258, ч. 2 ст. 283 КУпАП розглянув справу за місцем зупинки транспортного засобу, чим порушив права позивача. Крім цього, позивачу було відмовлено у виклику адвоката для розгляду справи, порушив вимоги КУпАП щодо всебічного, повного та обєктивного розгляду справи, оскільки інспектором не було проведено жодних дій щодо підготовки справи до розгляду та інших дій, передбачених КУпАП щодо процедуру розгляду справи. Крім цього, з посиланням на п. 12.3 ПДР України, зазначає, що правил дорожнього руху не порушував, оскільки рішення про виїзд на зустрічну колію трамвайного руху був зумовлений великою кількістю транспортних засобів, що рухалися поряд, та наміром позивача не створювати заторів та аварійних ситуацій, не перекривати рух транспорту, оскільки проїхати перехрестя іншим чином позивач не мав можливості. У звязку з чим, просив: скасувати постанову про накладення стягнення по справі про адміністративне праовопрушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксованого не в автоматичному порядку, серії ЕАА № 197616 та закрити провадження у справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2017 року в якості другого відповідача у справі залучено ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач інспектор 4 батальйону 6 роти ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Дніпро капрала ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань, заперечень до суду не надсилав.

Представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції у судове засідання не зявився, поштою надіслав заперечення на позов, та диск із відеозаписом правопорушення з приводу якого винесена оскаржувана постанова. В запереченнях зазначив, що заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що постанова винесена відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року, ОСОБА_1 правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності, що підтверджується доказами по справі, а саме відеозаписом, протокол про адміністративне правопорушення не повинен був складатися, можливість винесення постанови на місці вчинення правопорушення, передбачено п. 2.3 рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року, посилання позивача на правомірність його дій спростовуються матеріалами адміністративної справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, відеозапис, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.10.2017 року інспектором 4 батальйону 6 роти ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Дніпро капралом поліції ОСОБА_3 винесено постанову серії ЕАА № 197616 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП про притягнення ОСОБА_4О. до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., згідно якої ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Дніпрі по пр. Дмитра Яворницького, в районі будинку 102, здійснив виїзд на трамвайну колію зустрічного руху, чим порушив п. 11.9 ПДР України.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі , якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1,статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. Об'єктом правопорушення виступають охоронювані законом відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в галузі шляхового господарства і зв'язку.

Об'єктивна сторона правопорушення полягає у недодержанні водіями вимог дорожніх знаків, розмітки проїзної частини шляхів або безпечної дистанції, порушення правил зупинки і стоянки, розташування транспортних засобів на проїзній частині, руху автомагістралями, пріоритету транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми освітлювальними приладами, попереджувальними сигналами, буксирування механічних транспортних засобів, перевезення людей або руху тротуарами чи пішохідними доріжками

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час дослідження відеозапису, судом було встановлено, що позивач, керуючи автомобілем Honda CR-V д.н.з. АЕ 5789ІС дійсно здійснив виїзд на трамвайну колію зустрічного руху, що визнається позивачем, разом з цим, з дослідженого відеозапису не вбачається наявності обставин на які посилається позивач, як на підтвердження правомірності своїх дій: ризик створення аварійної ситуації, затору, оскільки позивач рухався на зелений сигнал світлофору, а здійснений ним маневр був направлений на обгін інших транспортних засобів на ділянці дороги на якій зупинка позивача не перешкоджала б іншим транспортним засобам здійснювати подальший рух у напрямку центра м. Дніпра.

Згідно п. 11.9 правил дорожнього руху водіям забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.

Посилання позивача на п. 12.3 правил дорожнього руху, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, як на підставу поважності порушення п. 11.9 ПДР не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки під час дослідження відеозапису не було встановлено виникнення небезпеки для руху або перешкоди, які б зумовили правомірність виїзду на трамвайну колію зустрічного напрямку.

Згідно зі статтею 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Разом з цим, позивачем у адміністративному позові та у судовому засіданні не доведено факт того, що відповідачем не здійснено дії, передбачені ст. ст. 33-35, 268, 278, 279, 280 КУпАП України, а докази про нездійснення зводяться до перелічення згаданих статей.

Так, відповідно до рапорту інспектора 4 батальйону 6 роти ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Дніпро капрала поліції ОСОБА_3, ОСОБА_1 до винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності було повідомлено його право на захист, а також інші права передбачені ст. ст. 55, 56, 58, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. (а.с. 18)

Крім цього, позивач, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, також стверджує, що відповідач не мав права приймати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, зважаючи на те, що статтею 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, і ці поняття не є тотожними.

Дійсно, Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності ОСОБА_5 України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час вчинення спірних дій та прийняття спірної постанови), суд приходить до висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. ОСОБА_5 не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи та винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності були дотримані вимоги, передбачені ст. ст. 33-35 КУпАП України, належним чином оцінені всі зібрані по справі докази, правильно визначено статтю, та законно застосовано стягнення в межах санкції ч.2 ст.122 КУпАП. Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.283 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись викладеним, ст. 9, 122, 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення , ст.ст. 2, 9, 73, 242-244, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 6 роти ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Дніпро капрала поліції ОСОБА_3, ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 26.12.2017 року.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом 30-ти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Л.П. Слюсар