Справа № 826/2988/17
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2988/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Федотова І.В.,

суддів: Губської Л.В. та Бєлової Л.В.,

за участю секретаря Часник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, третя особа: публічне акціонерне товариство зв'язку «Укрпошта» про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації (далі - відповідач) про визнання незаконним і нечинним з моменту прийняття рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 23.02.2017 «Про затвердження Граничних тарифів на універсальні послуги поштового зв'язку та визнати таким, що втратило чинність, рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 07.04.2015 № 193».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що діючим законодавством повноваження по проведенню цінової політики (встановленню цін/тарифів) покладено на Кабінет Міністрів України. На думку позивача, відповідач не має права приймати оскаржуване рішення, оскільки він не наділений відповідними повноваженнями.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Відповідач та третя особа подали письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначили, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовано обставини справи та ухвалено рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При цьому, наполягали на тому, що оскаржуване позивачем рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та про відсутність у позивача порушеного права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 23.02.2017 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, відповідно до ст.ст. 8 та 9 Закону України «Про поштовий зв'язок», прийнято рішення № 97 «Про затвердження Граничних тарифів нa універсальні послуги поштового зв'язку і визнання таким, що втратило чинність, рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 07.04.2015 № 193».

Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 23.02.2017 № 97 затверджено Граничні тарифи на універсальні послуги поштового зв'язку, визнано таким, що втратило чинність, рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, від 07.04.2015 № 193 «Про затвердження Граничних тарифів на універсальні послуги поштового зв'язку», зареєстроване в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за № 461/26906.

Вважаючи, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем без відповідних повноважень наданих йому законом, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як орган державного регулювання у сфері телекомунікацій, інформатизації, користування радіочастотним ресурсом та надання послуг поштового зв'язку, наділений повноваженнями по встановленню тарифів на послуги поштового зв'язку.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації (НКРЗІ), у відповідності до Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року № 1067/2011 (далі - Положення), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України. Також, є органом державного регулювання у сфері телекомунікацій, інформатизації, користування радіочастотним ресурсом та надання послуг поштового зв'язку. У визначеній сфері НКРЗІ здійснює повноваження органу ліцензування, дозвільного органу, регуляторного органу та органу державного нагляду (контролю).

Основними завданнями Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації є: забезпечення проведення єдиної державної політики з питань державного регулювання у сфері телекомунікацій, інформатизації та розвитку інформаційного суспільства, користування радіочастотним ресурсом, надання послуг поштового зв'язку; здійснення державного регулювання та нагляду у сфері телекомунікацій, інформатизації, користування радіочастотним ресурсом, надання послуг поштового зв'язку, використання інфраструктури з метою максимального задоволення попиту споживачів на послуги зв'язку та інформаційні послуги, створення сприятливих умов для залучення інвестицій, збільшення обсягів послуг та підвищення їх якості, розвитку та модернізації телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних мереж з урахуванням інтересів національної безпеки; забезпечення ефективного користування радіочастотним ресурсом і функціонування ринку телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних, інформаційних послуг та послуг поштового зв'язку на основі збалансування інтересів суспільства, суб'єктів господарювання та споживачів цих послуг; сприяння розвитку конкуренції та підприємництва, забезпечення рівних умов діяльності суб'єктів господарювання всіх форм власності, вдосконалення механізму регулювання ринкових відносин у сфері телекомунікацій, інформатизації, користування радіочастотним ресурсом та надання послуг поштового зв'язку; забезпечення системності, комплексності і узгодженості розвитку інформатизації та інформаційного суспільства в державі (п.3 Положення).

Згідно підпункту 7 пункту 4 Положення Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, встановлює відповідно до закону граничні або фіксовані тарифи на загальнодоступні телекомунікаційні послуги, тарифи на надання в користування каналів електрозв'язку операторів телекомунікацій, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку цих послуг, розрахункові такси за послуги пропуску трафіка до телекомунікаційних мереж операторів телекомунікацій з істотною ринковою перевагою на певному ринку пропуску трафіка або операторів телекомунікацій, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку телекомунікацій, тарифи на надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку операторів телекомунікацій, порядок взаєморозрахунків між операторами телекомунікацій, граничні тарифи на універсальні послуги поштового зв'язку, а також тарифи на роботи (послуги) Українського державного центру радіочастот (УДЦР) та розміри плати за видачу документів дозвільного характеру - висновків щодо електромагнітної сумісності, дозволів на експлуатацію, на ввезення з-за кордону радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв, здійснює відповідно до законодавства інші заходи щодо тарифного регулювання у зазначеній сфері.

Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про поштовий зв'язок» Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень забезпечує загальне регулювання діяльності у сфері надання послуг поштового зв'язку. Реалізацію державної політики у сфері надання послуг поштового зв'язку здійснює уповноважений центральний орган виконавчої влади у галузі зв'язку.

Ефективність функціонування ринку послуг поштового зв'язку забезпечує національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, на основі збалансування інтересів суспільства, операторів та користувачів послуг поштового зв'язку.

Компетенція національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, та її повноваження визначаються цим та іншими законами України.

На національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, покладаються: ведення єдиного державного реєстру операторів поштового зв'язку; формування цінової політики та регулювання відповідно до законодавства України тарифів на послуги поштового зв'язку.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, може виконувати й інші функції відповідно до законодавства України.

Згідно з ст.9 вказаного Закону тарифне регулювання у сфері надання послуг поштового зв'язку здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, відповідно до законодавства України і повинно стимулювати впровадження операторами новітніх технологій, підвищення якості надання послуг, збільшення обсягів і розширення номенклатури послуг.

Тарифному регулюванню у сфері надання послуг поштового зв'язку підлягають виключно універсальні послуги поштового зв'язку.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів вважає, що відповідач наділений повноваженнями щодо здійснення тарифного регулювання та приймаючи оскаржуване рішення діяв в порядок та спосіб, визначений чинним законодавством України.

Посилання апелянта на те, що діючим законодавством повноваження по проведенню цінової політики (встановленню цін/тарифів) покладено на Кабінет Міністрів України спростовуються вищенаведеними правовим нормами.

Крім того, в апеляційній позивач просив звернутися до Верховного Суду України для вирішення питанням стосовно звернення із поданням до Конституційного Суду України щодо відповідності ст.ст.8, 106, 116 Конституції України: Указу Президента України від 23 листопада 2011 року №1067/2011 «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання в сфері зв'язку та інформатизації» та ст.8, ст.9 Закону України «Про поштовий зв'язок».

Колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акту, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Проте, в колегії суддів апеляційного суду сумнівів щодо відповідності окремих положень Закону України «Про поштовий зв'язок» та Указу Президента України від 23 листопада 2011 року №1067/2011 «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання в сфері зв'язку та інформатизації» Конституції України не виникло, а тому підстави для звернення до Верховного Суду України відсутні.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 26.12.2017 року.