Справа № 817/23/17
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 листопада 2017 року Рівне №817/23/17
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник не прибув; відповідача: представник не прибув; розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом:

Головного управління ДФС у Рівненській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення штрафних санкцій та податкового боргу в сумі 17355,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

20.03.2017 судом прийнята постанова, відповідно до якої, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний №) податковий борг з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в сумі 17355,00 грн. (сімнадцять тисяч триста п'ятдесят п'ять гривень).

10.11.2017 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до суду подано заяву про розстрочення виконання судового рішення по справі 817/23/17. Заява обґрунтована тим, що у заявника на даний час скрутне матеріальне становище, а саме відсутні кошти на рахунках, наявна велика заборгованість перед найманим працівником та торговими агентами. За наведеного просила задовольнити заяву про розстрочення виконання судового рішення.

На виконання приписів частини 2 статті 263 КАС України судом призначено розгляд заяви про розстрочення виконання рішення суду в судовому засіданні на 21.11.2017.

В судове засідання представник заявника (боржника) належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причини неприбуття.

Позивач (стягувач), належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув. Представником подано заперечення, на обгрунтування яких вказано, що з документів долучених заявником до заяви не вбачається, що у відповідача відсутні джерела для погашення боргу та скрутного матеріального становища. Також зазначено, що з моменту набрання законної сили постанови суду від 20.03.2017 по день звернення з заявою до суду відповідач безперервно здійснювала господарську діяльність. За наведеного, позивач просив відмовити в задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення.

Керуючись частиною 2 статті 263 КАС України, суд вирішив продовжити розгляд заяви про розстрочення виконання судового рішення за відсутності стягувача і боржника, оскільки їх неприбуття до суду не перешкоджає вирішенню даного питання.

Відповідно до частини 1 статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених заявником (боржником) в основу заяви про розстрочення виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

Оскільки підстави розгляду питань щодо відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 105 та 162 Кодексу адміністративного судочинства України, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Аналізуючи положення статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації (статті 105 та 162 Кодексу), суд приходить до висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність перерви у вчиненні дії, передбаченої судовим рішенням, не можуть бути підставами для відстрочення виконання такого судового рішення, оскільки процедура виконання судового рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, є самостійною процедурою, яка регулюється окремими нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов'язаний із несплатою узгодженої суми грошового зобов'язання протягом установленого строку.

При цьому згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з пунктом 41.2 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 цього Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Таким чином, Податковим кодексом України встановлено особливий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу. Органами стягнення за такими рішеннями, які здійснюють процедуру їх примусового виконання, є контролюючі органи в розумінні Податкового кодексу України.

Якщо ж достатні для погашення податкового боргу кошти відсутні, контролюючий орган відповідно до абзацу 2 пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України звертається до суду з позовом про надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Таке погашення здійснюється на підставі зазначеного рішення суду та прийнятого на його підставі рішення органу доходів і зборів шляхом продажу майна платника податків на публічних торгах та/або торгівельними організаціями в порядку, визначеному пунктами 95.7 - 95.21 статті 95 Податкового кодексу України.

Отже, чинне законодавство передбачає окремий порядок примусового виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

У свою чергу статтею 100 Податкового кодексу України передбачено розстрочення або відстрочення податкового боргу платника податків.

Згідно з пунктом 100.1 статті 100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу.

Зі змісту наведених законодавчих норм можна зробити висновок, що відстрочення застосовується як у процедурі примусового стягнення податкового боргу, так і під час добровільного погашення платником грошових зобов'язань. А відтак відстрочення є лише законодавчо передбаченою формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу; відстрочення не можна розцінювати як окремий спосіб погашення податкового боргу, що виключає можливість застосування інших заходів з примусового стягнення податкового боргу; використання інституту розстрочення не виключається і на стадії виконання судового рішення про примусове стягнення податкового боргу.

За таких обставин питання щодо відстрочення сплати коштів у рахунок погашення податкового боргу за судовим рішенням належить до компетенції податкового органу.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення по справі 817/23/17.

Керуючись статтями 160, 165, 263 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 20.03.2017 по справі №817/23/17 відмовити повністю.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Друзенко Н.В.