Справа № 524/7724/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Нестеренко С.Г.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 р. м. ХарківСправа № 524/7724/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Калиновського В.А.

суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.11.2017, м. Кременчук, Полтавська область, по справі № 524/7724/17

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Полтавській області , Заступника начальника ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Полтавській області ОСОБА_4

про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Полтавській області, Заступника начальника ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Полтавській області ОСОБА_4, в якому просила суд: визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 24.11.2016 р. серія АВ № 907546 заступника начальника ОСОБА_3 ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 2550 грн. за несвоєчасну сплату ЄСВ ПП "Редакція Програма Плюс", ТОВ "Яхтклуб "Пасейдон" за вересень 2016 р.

До суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_2 про поновлення строків оскарження постанови заступника начальника ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Полтавській області ОСОБА_4 від 24 листопада 2016 року серія АВ № 907546, посилаючись на те, що копію постанови отримала несвоєчасно і у подальшому оскаржувала таку постанову до ГУ ДФС України у Полтавській області, і відповіді від останньої не отримала.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.11.2017 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення з позовом до ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Полтавській області та заступника начальника ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Полтавській області ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Клопотання представника відповідача ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Полтавській області ОСОБА_5 задоволено. Залишено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Полтавській області та заступника начальника ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Полтавській області ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності без розгляду у звязку з тим, що позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою клопотання про поновлення строку задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм процесуального права, а саме: ст.ст. 2, 6, 7, 9, 11, 69, 70, 74 КАС України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду з позовом та залишаючи позовну заяву без розгляду, виходив з того, що строк на звернення до суду з даним позовом позивачем було пропущено без поважних на те підстав, оскільки було подано поза межами строку звернення до суду за захистом свого порушеного права. Доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду позивачем не було надано. Будь-яких інших доказів наявності об'єктивних причин, що перешкоджали своєчасно позивачеві звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права, позивачем суду не повідомлено, а у ході розгляду справи судом не встановлено.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, протоколи про адміністративне правопорушення за № № 1094, 1095 відповідно на бланках серії АА № 323006 та № 323007 та оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача як службової особи керівника відповідно ТОВ « ЯХТКЛУБ « Посейдон » та ПП « Редакція « Програма Плюс » за ч. 5 ст. 165-1 КпАП України були складені одночасно 24 листопада 2016 року у відсутності позивача та без вручення їх копій позивачеві, які були направлені на адресу вказаних підприємств: м. Кременчук, бульвар Пушкіна, буд. № 8, офіс 1-3 та було отримано 30 листопада 2016 року.

Згідно п. 3 ст. 288 КАС України постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що законодавством передбачене не одночасне оскарження псостанови у вищестоящому органі та у суді, а застосовано принцип розподілу влади, при якому завданням адміністративного суду є контроль за легитимністю прийняття рішень.

З матеріалів справи вбачається, що позивач скористалася можливістю досудового порядку вирішення спору та 09 грудня 2016 року звернулася зі скаргою на постанову від 24 листопада 2016 року до ГУ ДФС України у Полтавській області.

Докази отримання позивачем відповіді або рішення відповідача за результатами розгляду зазначеної скарги в матеріалах справи відсутні. Таких доказів не надано відповідачем і до суду.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, але така позовна заява може бути залишена без розгляду на тій підставі, що пропущено строк звернення.

Пунктом 1 ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла на час винесення оскаржуваної ухвали) встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 4 ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла на час винесення оскаржуваної ухвали) якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Тобто, згідно положень вказаної статті - початок перебігу строку звернення до суду безпосередньо пов'язаний з часом коли особа дізналась або повинна була дізнатись про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, тобто про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції, яка діяла на час винесення оскаржуваної ухвали), адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, суд приймаючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду в зв'язку з пропущенням строку звернення до суду після відкриття провадження, повинен особливо ретельно встановлювати обставини, які стосуються дотримання строку звернення до суду, до яких зокрема слід віднести: початок перебігу строку, момент завершення строку, та наявність (відсутність) обставин які б свідчили про поважність причин пропуску звернення до суду та добросовісність заявника. Під останнім слід розуміти обставини, які свідчать про умисне ігнорування особою, яка звертається до суду правил щодо строків такого звернення в т.ч. і звернення із значним пропуском строку, звернення до суду з пропуском строку з метою отримання незаконної вигоди, уникнення відповідальності, тощо.

Зі змісту наведених норм слідує, що суд самостійно повинен перевірити чи пропущено позивачем встановлений строк звернення до суду, якщо так, то чи є в матеріалах адміністративного позову докази поважності причин його пропуску.

При цьому, згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав що строк звернення до суду закріплений в нормах національного законодавства не є абсолютним.

Так, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі Іліан проти Туреччини слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, тобто навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

Крім того, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

Правила строку звернення до суду закріплені в нормах КАС України є свого роду фільтром, який сприяє формуванню законного і справедливого правосуддя, унеможливлюючи зловживання правом на звернення та стабілізуючи суспільні відносини. Однак неправильно застосовувати його, як перешкоду в зверненні до суду для захисту порушених прав та інтересів особи, не дозволяється.

Згідно до ч. 1 ст. 102 КАС України (в редакції, яка діяла на час винесення оскаржуваної ухвали) пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи те, що докази отримання позивачем рішення відповідача про розгляд скарги позивача на постанову у справі про адміністративне правопорушення відсутні, а також те, що позивач скористалася можливістю досудового вирішення спору, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач звернулась до суду з даним позовом в межах строку, передбаченого ч. 4 ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла на час винесення оскаржуваної ухвали).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інсанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи та передчасно дійшов висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом та про відсутність поважних на те підстав.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.11.2017 року по справі № 524/7724/17 прийнята з неповним зясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а отже підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.11.2017 р. по справі № 524/7724/17 задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.11.2017 по справі № 524/7724/17 скасувати.

Справу направити до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови складено 27.12.2017.