Справа № 551/305/17
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 р. м. ХарківСправа № 551/305/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Бенедик А.П. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Управління Державної казначейської служби України у Шишацькому районі Полтавської області на постанову Шишацького районного суду Полтавської області від 01.06.2017, с. Шишаки, суддя Сиволап Д.С., повний текст складено 02.06.17 по справі № 551/305/17

за позовом ОСОБА_1

до Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області

про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Яреськівської сільської ради Шишацького районного суду Полтавської області (далі за текстом -відповідач), в якому просив суд:

- визнати незаконною бездіяльність Яреськівської сільської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 20 лютого 2017 року;

- зобов'язати Яреськівську сільську раду надати ОСОБА_1 доступ до публічної інформації за його запитом від 20 лютого 2017 року шляхом направлення на вказану ним електронну адресу електронних копій рішень Яреськівської сільської ради, прийнятих в період з 01 січня 2016 року по 20 лютого 2017 року;

- стягнути з Яреськівської сільської ради (Полтавська область, Шишацький район, с. Яреськи, вул. Козацький шлях, 33, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, 7040 (сім тисяч сорок) грн. на відшкодування понесених ним судових витрат;

- застосувати заходи судового контролю за виконанням судового рішення, зобов'язавши Яреськівську сільську раду у місячний строк з дня набрання постановою законної сили подати до Шишацького районного суду Полтавської області звіт про виконання судового рішення.

Постановою Шишацького районного суду Полтавської області від 01.06.2017 року зазначений позов задоволено.

Визнано незаконною бездіяльність Яреськівської сільської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 20 лютого 2017 року.

Зобов'язано Яреськівську сільську раду надати ОСОБА_1 доступ до публічної інформації за його запитом від 20 лютого 2017 року шляхом направлення на вказану ним електронну адресу електронних копій рішень Яреськівської сільської ради, прийнятих в період з 01 січня 2016 року по 20 лютого 2017 року.

Стягнуто з Яреськівської сільської ради (Полтавська область, Шишацький район, с. Яреськи, вул. Козацький шлях, 33, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, 7040 (сім тисяч сорок) грн. на відшкодування понесених ним судових витрат.

Застосовано заходи судового контролю за виконанням судового рішення, зобов'язавши Яреськівську сільську раду у місячний строк з дня набрання постановою законної сили подати до Шишацького районного суду Полтавської області звіт про виконання судового рішення.

Заступник прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Управління Державної казначейської служби України у Шишацькому районі Полтавської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заступник прокурора Полтавської області зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення про стягнення витрат на правову допомогу, неправильно застосовано приписи ст. 90 КАС України та порушено вимоги ст. Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". При цьому, апелянт зазначив, що виконання покладених державою функцій фінансового контролю за використанням бюджетних коштів у Шишацькому районі Полтавської області покладено на управління Державної казначейської служби України у Шишацькому районі Полтавської області, яке. на думку апелянта. впливає на права і обов'язки цієї особи, оскільки безпідставне стягнення бюджетних коштів за рішенням суду з відповідача порушує інтереси держави в особі управління Державної казначейської служби України у Шишацькому районі Полтавської області.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову Шишацького районного суду Полтавської області від 01.06.2017 р. залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Яреськівської сільської ради з письмовим запитом про надання інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». У вказаному запиті позивач просив надати на його електронну адресу копії всіх рішень Яреськівської сільської ради за період з 01.01.2016 по 20.02.2017 року. Вказаний запит був отриманий відповідачем 25.02.2017 р. про що свідчить роздруківка з Інтернет сервісу ДП «Укрпошта» та вказана обставина не заперечується відповідачем (а.с.7-9).

Відповідач своїм листом від 01 березня 2017 року № 02-35/222 повідомив позивача про те, що строк розгляду його запиту продовжено до 20 робочих днів з огляду на обсяги запитуваної інформації. Також у вказаному листі зазначено, що надсилання публічної інформації через електронну пошту не дає можливості відобразити це у вихідній кореспонденції сільської ради (а.с.10).

Вже після звернення позивача за захистом своїх прав до суду, відповідачем йому було направлено лист № 604 від 15.05.2017 з рахунком-фактурою № 7 на оплату послуг з копіювання запитуваної інформації на загальну суму 729,60 грн. (а.с.59,61).

Також 25.05.2017 року відповідачем позивачу було направлено лист № 652 з пропозицією примирення, який залишений адресатом без відповіді. Натомість з письмового клопотання позивача від 30.05.2017 встановлено, що на примирення він не згоден (а.с.60, 51-52).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та законності позовних вимог. Також суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача судових витрат у розмірі 7040,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно з ч.1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Одним зі шляхів забезпечення доступу до інформації є її надання за запитами на інформацію (ч.2 ст.5 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

У відповідності до ст.12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

У свою чергу, згідно з п.1 ч.1 ст.13 цього Закону, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані: 1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; 6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначені вимоги до запиту на інформацію.

Так, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 20.02.2017 року позивач звернувся до Яреськівської сільської ради Шишацького районного суду Полтавської області з письмовим запитом про надання інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». У вказаному запиті позивач просив надати на його електронну адресу копії всіх рішень Яреськівської сільської ради Шишацького районного суду Полтавської області за період з 01.01.2016 по 20.02.2017 року. Вказаний запит був отриманий відповідачем 25.02.2017 р., про що свідчить довідка Укрпошти по штрихкодовому ідентифікатору (а.с.7-9).

На вказаний запит про отримання публічної інформації відповідач повідомив позивача про те, що строк розгляду його запиту продовжено до 20 робочих днів з огляду на обсяги запитуваної інформації. Також у вказаному листі зазначено, що надсилання публічної інформації через електронну пошту не дає можливості відобразити це у вихідній кореспонденції сільської ради (а.с.10).

Не погодившись із вказаної відповіддю, позивач 03.05.2017 р. звернувся до суду.

Після звернення позивача за захистом своїх прав до суду, відповідачем йому було направлено лист № 604 від 15.05.2017 з рахунком-фактурою № 7 на оплату послуг з копіювання запитуваної інформації на загальну суму 729,60 грн. (а.с. 59, 61).

Також колегія суддів встановлено, що 25.05.2017 року відповідачем було направлено позивачу лист № 652 з пропозицією примирення, який залишений адресатом без відповіді.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про інформацію» (далі Закон № 2657-XII) інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону № 2657-XII ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Аналіз частини другої статті 34 Конституції України та частини другої статті 7 Закону № 2657-XII свідчить, що особа має право вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запитує, а саме паперову чи електронну, а отже, доводи відповідача про те, що надання запитуваної публічної інформації в електронному вигляді законодавством не передбачено, є неправомірними.

Пунктом 1 ст. 19 Закону 2939-VI передбачена альтернативна можливість зазначення запитувачем у запиті на надання публічної інформації поштової адреси або адреси електронної пошти.

Таким чином, закон прямо передбачає можливість направлення запитуваної інформації в електронній формі на електронну адресу її запитувача.

Враховуючи те, що запитувану інформацію позивач просив надати йому в електронному вигляді, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності направлення відповідачем на адресу позивача рахунку-фактури № 7 від 15.05.2017 року щодо оплати витрат на копіювання запитуваної інформації.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що відповідач, не направивши позивачу запитувану інформацію на його електронну адресу, діяв неправомірно.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідачем згідно приписів ч.4 ст. 20 Закону 2939-VI було пропущено строк для розгляду запиту позивача.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог.

Щодо правомірності стягнення з Яреськівської сільської ради Шишацького районного суду Полтавської області на користь позивача понесених судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України, в редакції на час ухвалення рішення суду першої інстанції) до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Згідно ст. 16 КАС України (в редакції на час ухвалення рішення суду першої інстанції) кожен має право користуватися правовою допомогою при вирішенні справ в адміністративному суді, яка надається в порядку, встановленому законом. Для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами. Підстави і порядок надання безоплатної правової допомоги визначаються законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Правова допомога - це гарантована Конституцією України можливість фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги, при цьому кожній фізичній особі гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин, а не тільки з кримінальних. Право на захист, зокрема, може бути реалізоване фізичною особою у адміністративному, цивільному, господарському і кримінальному судочинстві.

В апеляційні скарзі заступник прокурора Полтавської області вказує на те, що ознайомлення з первісним матеріалом (документами) замовника, їх вивчення та аналіз на предмет релевантності, незалежності, допустимості, ступеню ймовірного доказового значення; аналіз нормативного матеріалу, коментарів, роз'яснень, пошук і вивчення консультацій, судової практики в аналогічних справах, узагальнень судів касаційних інстанцій та правових позицій ВСУ, публікації науковців, висновків фахівців; складання тексту адміністративного позову не є окремими процесуальними діями та їх відшкодування не передбачено чинним законодавством.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта виходячи з наступного.

Згідно Рішення Конституційного суду України за № 23-пр/2009 від 30.09.2009 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень ст. 59 Конституції України, положення частини першої статті 59 Конституції України „кожен має право на правову допомогу", треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

Підстави та порядок відшкодування витрат на правову допомогу визначено у ст. 90 КАС України, зокрема: витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України від 20.12.2011 року № 4191-VI (в редакції на час спірних правовідносин) «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Документально підтверджені судові витрати у справі, понесені позивачем становлять 7040 грн., сплачених ним за надання правової допомоги представнику ОСОБА_3 (а.с.20,53-56).

Представник позивача ОСОБА_3 є фахівцем у галузі права, що підтверджується копією диплома магістра НОМЕР_2 (а.с.14), а також витягом з ЄДРПОУ, згідно якого одним з видів діяльності вказаної особи є діяльність у сфері права (а.с.15-18).

Надання ОСОБА_3 правової допомоги позивачу ОСОБА_1 передбачено умовами відповідного договору між вказаними особами від 14 квітня 2017 року (а.с.11-13), а результат надання таких послуг оформлений актом виконаних робіт від 24 квітня 2017 року підписаним сторонами договору (а.с.21).

Згідно калькуляції-рахунку №1 від 24.04.2017 та квитанції № 2404/17 від 24.04.2017 позивачем сплачено своєму представнику 7040,00 грн. за надання правової допомоги, пов'язаної із розглядом вказаної справи, а саме: ознайомлення з первісним матеріалом (документами) замовника, їх вивчення та аналіз на предмет релевантності, незалежності, допустимості, ступеню ймовірного доказового значення - 3 години (640 грн. х 3 = 1920 грн.); аналіз нормативного матеріалу, коментарів, роз'яснень, пошук і вивчення консультацій, судової практики в аналогічних справах, узагальнень судів касаційних інстанцій та правових позицій ВСУ, публікації науковців, висновків фахівців - 4 години (640 грн. х 4 = 2560 грн.); складання тексту адміністративного позову - 4 години (640 грн. х 3 = 2560 грн).

Таким чином, приймаючи до уваги вищезазначені норми права, з наданих позивачем вищезазначених документів можна зробити висновок про обсяги наданих юридичних послуг та їх співрозмірності витраченим коштам, обґрунтованість достатніх критеріїв для визначення обсягу наданих послуг.

При цьому, колегія суддів зазначає, що приписами ч. 1 ст. 94 КАС України (в редакції на час ухвалення рішення суду першої інстанції) вказано про можливість відшкодування всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

При цьому, згідно ч.3 ст. 2 КАС України (в редакції, чинній з 15.12.2017 р.) основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є зокрема, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданий розрахунок часу виконаних юридичних послуг у вигляді процесуальних дій, що передують стадії відкриття провадження у справі (а.с.19) є повною мірою обґрунтованим, а сума правової допомоги, що підлягає компенсації, не перевищує граничних норм, встановлених Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (в редакції на час спірних правовідносин).

При цьому, колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо безпідставного незалучення судом першої інстанції до участі у справі, в якості третьої особи - Управління Державної казначейської служби України у Шишацькому районі Полтавської області, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 163 КАС України (в редакції на час ухвалення рішення суду першої інстанції) в резолютивній частині судового рішення суд зазначає про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 3 ст. 87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Колегія суддів зазначає, що приписами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено залучення до розгляду справи органів Казначейської служби України у випадку понесення позивачем, який не є суб'єктом владних повноважень судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Так, підставою для звернення до суду позивача стало порушення Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області прав позивача на доступ до публічної інформації. При цьому, позивач не оскаржував жодних дій чи бездіяльності Управління Державної казначейської служби України у Шишацькому районі Полтавської області.

На підставі наведеного колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо безпідставності незалучення судом першої інстанції Управління Державної казначейської служби України у Шишацькому районі Полтавської області в якості третьої особи.

За таких обставин, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Управління Державної казначейської служби України у Шишацькому районі Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Шишацького районного суду Полтавської області від 01.06.2017 по справі № 551/305/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик Н.В. Шевцова
Повний текст постанови складено 26.12.2017.