Справа № 761/34437/17
Суддя: Піхур О. В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/756/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Григоренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дії щодо відмови в призначенні пенсії та зобов'язання призначити пенсію за вислугою років, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) про визнання неправомірними дії щодо відмови в призначенні пенсії та зобов'язання призначити пенсію за вислугою років.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до наказу № ДЗД/16-10/179-17 від 25.01.2017 року, відповідно до п.5 ст. 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», п.4 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» 31.01.2017 року його було звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України у зв'язку із скороченням штатів. Згідно вказаного наказу, вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 19 років 5 місяців 16 днів, у пільговому - 24 роки 11 місяців 11 днів. 06.03.2017 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою та відповідним пакетом документів з метою призначення пенсії за вислугою років, проте листом ГУ ПФУ у м. Києві від 09.03.2017 року в призначенні зазначеного виду пенсії позивачу було відмовлено, у зв'язку з порушенням порядку подання документів. Разом з тим, 02.02.2017 року позивач звернувся до Міністерства юстиції України із заявою щодо призначення йому пенсії за вислугою років, проте листом від 15.02.2017 року позивачу було відмовлено в призначенні такого виду пенсії з тих підстав, що календарна вислуга років є недостатньою для призначення даного виду пенсії, станом на 01.02.2017 року складала 19 років, 5 місяців, 16 днів. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року позовні вимоги позивача про призначення пенсії задоволено частково, а саме: визнано неправомірними дії відповідачів щодо підготовки та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документів для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах; зобов'язано відповідачів підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документи позивача для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджено постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 року за №3-1. 11 липня 2017 року вказана постанова Шевченківського районного суду м. Києва залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду. В порядку виконання вказаної постанови суду, Міністерством юстиції України, в особі Департаменту забезпечення діяльності державної кримінально-виконавчої служби України, були надіслані відповідні документи до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві для призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Проте, листом Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 18 серпня 2017 року позивачу знову було відмовлено у призначенні пенсії, з аналогічних підстав, тобто оскільки календарна вислуга років на 1 лютого 2017 року складала 19 років 5 місяців та 16 днів. Позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки законодавство не передбачає набуття права на пенсію за вислугою років за наявності виключно календарної вислуги.

Тому, позивач просив суд визнати неправомірними дії (бездіяльність) Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні йому пенсії за вислугою років та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити йому пенсію за вислугою років на пільгових умовах з 02.02.2017 року; стягнути з відповідача судові витрати.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

У судове засідання відповідач не з'явився, про дату та час судового засідання було повідомлено належним чином, звернувся до суду із письмовими запереченнями, в яких просив розглядати справу за його відсутності та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № ДЗД/16-10/179-17 від 25.01.2017 року, відповідно до п.5 ст. 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», п.4 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» 31.01.2017 року позивача було звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України у зв'язку із скороченням штатів.

Згідно вказаного наказу, вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 19 років 5 місяців 16 днів, у пільговому - 24 роки 11 місяців 11 днів.

06.03.2017 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою та відповідним пакетом документів з метою призначення пенсії за вислугою років, проте листом ГУ ПФУ у м. Києві від 09.03.2017 року в призначенні зазначеного виду пенсії позивачу було відмовлено, у зв'язку з порушенням порядку подання документів.

Разом з тим, 02.02.2017 року позивач звернувся до Міністерства юстиції України із заявою щодо призначення йому пенсії за вислугою років, проте листом від 15.02.2017 року позивачу було відмовлено в призначенні такого виду пенсії з тих підстав, що календарна вислуга років є недостатньою для призначення даного виду пенсії, станом на 01.02.2017 року складала 19 років, 5 місяців, 16 днів.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 травня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Міністерства юстиції України в особі Департаменту забезпечення діяльності державної кримінально-виконавчої служби України щодо підготовки та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документів на ОСОБА_1 для призначення йому пенсії за вислугою років на пільгових умовах. Зобов'язано Міністерство юстиції України в особі Департаменту забезпечення діяльності державної кримінально-виконавчої служби України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документів на ОСОБА_1 для призначення йому пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджено постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 року за №3-1. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

11 липня 2017 року ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року залишено без змін.

В порядку виконання вказаної постанови суду, Міністерством юстиції України, в особі Департаменту забезпечення діяльності державної кримінально-виконавчої служби України, були надіслані відповідні документи до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві для призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Проте, листом Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 18 серпня 2017 року позивачу знову було відмовлено у призначенні пенсії, з аналогічних підстав, тобто оскільки календарна вислуга років на 1 лютого 2017 року складала 19 років 5 місяців та 16 днів.

Позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки законодавство не передбачає набуття права на пенсію за вислугою років за наявності виключно календарної вислуги.

07.04.2017 року позивач звернувся до голови комісії з ліквідації ДПтС України із заявою щодо призначення йому пенсії за вислугою років, проте листом від 16.06.2017 року позивачу було відмовлено в призначенні такого виду пенсії з тих підстав, що у останнього календарна вислуга років становить 20 років 4 місяці 5 днів, в той час коли такий вид пенсії призначається за наявності, коли календарна вислуга років становить 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Тобто, позивач фактично отримав відмову від ДПтС України щодо призначення йому пенсії за вислугу років. Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (ч.3 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»).

Відповідно до пункту «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Положеннями ч.1 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» визначено, що держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Відповідно до ч.4 ст. 23 Закону, особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Крім того, в силу положень статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту «г» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням служби безпеки, Міністерством оборони; час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.

З огляду на положення наведеного Порядку від 17.07.1992 №393 вбачається, що при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» враховується саме пільгова вислуга років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, з аналізу положень якого можна дійти висновку, що пільгова вислуга років враховується саме при призначенні виду пенсії та не ставиться в залежність від наявності виключно календарної вислуги років.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (ч.1 ст. 2 вказаного Закону).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

Зокрема, пунктом першим встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

У відповідності до вказаного Порядку, на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

В свою чергу рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» приймають органи Пенсійного фонду України (ст. 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Аналізуючи зміст зазначених норм та положень, можна дійти висновку про те, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З аналізу норм Закону та Порядку № 393, суд приходить до висновку, що приписи останніх не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності виключно календарної вислуги. Крім того, нормами означених нормативно правових актів не встановлено виключень того, що роки вислуги в пільговому обрахуванні не можуть зараховуватись до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії, а впливають лише на розмір пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Вищого адміністративного суду України від 05.11.2015 у справі № К/800/46432/14.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору (ст. 70 КАС України).

У відповідності до норм чинного законодавства саме органи Пенсійного фонду України приймають рішення щодо призначення певного виду пенсії для відповідної категорії осіб. Разом з тим, чинним законодавством передбачено і певний порядок звернення до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії. В даному випадку ДПтС України виконав покладені на нього функції та передав до ГУ ПФУ в м. Києві необхідний пакет документів для вирішення питання про призначення пенсії за вислугою років позивачу. З матеріалів справи вбачається, що ГУ ПФУ в м. Києві було порушено права позивача, зокрема, відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах за вислугою років, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте, відповідачем не надано суду беззаперечних доказів правомірності його дій.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 22.05.2017 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017 року, суд вважає неправомірною відмову ГУ ПФУ в м. Києві в призначення пенсії позивачу за вислугою років на пільгових умовах, а позовні вимоги обґрунтованими, доведеними,оскільки, виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому відповідач зобов'язаний призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років на пільгових умовах з 02.02.2017 року у відповідності до норм чинного законодавства, тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи, що рішення суд ухвалив на користь позивача, за рахунок Державного бюджету України на підставі ч.1 ст. 94 КАС України підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 640,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 58, 64, 124, 150 Конституції України, ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ЗУ «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», ст.ст. 2, 6-10, 14, 17, 69, 71, 104, 105, 158-162,183-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дії щодо відмови в призначенні пенсії та зобов'язання призначити пенсію за вислугою років - задовольнити.

Визнати неправомірними дії (бездіяльність) Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років на пільгових умовах з 02.02.2017 року.

Стягнути за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою суду за наслідками апеляційного провадження.

Суддя