Справа № 524/2276/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 р. м. ХарківСправа № 524/2276/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Калиновського В.А.

суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області, м. Кременчук Полтавської області, суддя Нестеренко С.Г. від 30.10.2017р., повний текст складено 03.11.17 р. по справі № 524/2276/17

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука в особі ліквідатора з припинення діяльності Автозаводської та Крюківської районних у м. Кременчуці рад та їх виконавчих комітетів Бончака Степана Антоновича

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до Виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука в особі ліквідатора з припинення діяльності Автозаводської та Крюківської районних у м. Кременчуці рад та їх виконавчих комітетів Бончака Степана Антоновича, в якому просила суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині не нарахування та невиплати їй при звільненні, у зв'язку з виходом на пенсію, одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй одноразову грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів, яка належала їй до виплати при звільненні 27 квітня 2010 року у зв'язку з виходом на пенсію; зобов'язати відповідача надати до суду звіт про виконання судового рішення на протязі одного місяця від дати набрання судовим рішенням законної сили.

В обгрунтування позову зазначила, що 20 жовтня 2006 року її було прийнято на роботу до виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука на посаду спеціаліста 2 категорії по роботі з населенням за місцем проживання, присвоєно 15 ранг (сьома категорія) посадової особи місцевого самоврядування. 27.04.2010 року вона була звільнена з посади у зв'язку із виходом на пенсію відповідно до ст. 18 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування". Вважає, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність в частині не нарахування та не виплати їй при звільненні, у зв'язку з виходом на пенсію, одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.10.2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 року, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 20 жовтня 2006 року позивача ОСОБА_1 було прийнято на роботу до виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука на посаду спеціаліста 2 категорії по роботі з населенням за місцем проживання, присвоєно 15 ранг (сьома категорія) посадової особи місцевого самоврядування /а.с. 14/.

27 квітня 2010 року позивача було звільнено з посади у зв'язку з досягненням граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування та виходом на пенсію, згідно статті 18 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» /а.с. 15/.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача в частині не нарахування та не виплати їй при звільненні, у зв'язку з виходом на пенсію, одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, звернулась з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 7, 11 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції, яка діяла на час виникненя спірних правовідносин) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. У разі звільнення з роботи в органах місцевого самоврядування у зв'язку з виходом на пенсію посадовим особам місцевого самоврядування виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів за наявності не менше 10 років стажу на посадах в органах місцевого самоврядування чи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Колегія суддів зазначає, що у зазначеній нормі йдеться не про стаж служби, обчислений відповідно до чинного законодавства для виплати надбавки за вислугу років, а про періоди роботи на посадах, які віднесені до категорій посад державних службовців чи посадових осіб місцевого самоврядування.

Згідно ст. 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Отже, для виникнення права на виплату даної одноразової допомоги, повинні мати місце необхідні передумови, а саме: вихід працівника на пенсію; наявність у працівника не менше 10 років стажу на посадах в органах місцевого самоврядування чи на посадах, чи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що стаж роботи на посаді спеціаліста 2 категорії по роботі з населенням за місцем проживання не дає позивачеві права на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів, оскільки він є меншим ніж 10 років.

Як вбачається з трудової книжки та військового квитка, позивач проходила військову службу з 13 лютого 1989 року по 18 листопада 1990 року, з 10 жовтня 1990 року по 18 жовтня 1993 року, з 02 березня 1994 року по 28 грудня 1995 року, з 28 грудня 1995 року по 03 лютого 1999 року.

Колегія суддів вважає хибними доводи апелянта про те, що зазначений стаж проходження військової служби повинен бути включений до стажу на посадах в органах місцевого самоврядування чи посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, з огляду на наступне.

Перелік посад і органів, час роботи який зараховується до стажу державної служби, визначається Постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03 травня 1994 року.

Додатком до вказаної постанови було затверджено «Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи на яких посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби».

Перелік посад є вичерпним і не може підлягати розширеному тлумаченню.

Колегія суддів зазначає, що позивач дійсно проходила військову службу на різних посадах, але це не дає їй права на отримання при виході на пенсію одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, оскільки відповідні посади позивача під час проходження нею військової служби не були віднесені чи прирівняні до відповідних посад державних службовців та/або службових органів місцевого самоврядування.

Іншого стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, у позивача не було.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що сама по собі наявність передбаченого у ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» стажу служби в органах місцевого самоврядування, обчисленого відповідно до статті 22 цього Закону, що дає право на одержання пенсії відповідно до законодавства України про державну службу, не дає права на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів, якщо стаж роботи особи, що виходить на пенсію, на посадах в органах місцевого самоврядування чи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, є меншим, ніж 10 років.

Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.2. ст. 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, позовні вимоги є незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.10.2017 р. по справі № 524/2276/17 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.10.2017р. по справі № 524/2276/17 залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.10.2017 р. по справі № 524/2276/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Кононенко З.О.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26.12.2017 р.