Справа № 200/7567/17
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 200/7567/17
Провадження № 2а/200/788/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«19» вересня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Женеску Е.В.

за участю секретаря Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати пенсії.

В обґрунтування позову зазначив, що з жовтня 2013 року йому призначена пенсія по лінії МВС України як працівнику органів внутрішніх справ у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 01 січня 2016 року відповідач припинив виплату пенсії позивачу в звязку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VІІІ, та з огляду на те, що позивач з 07.11.2015 року працює на посаді начальника відділу документального забезпечення Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області. З 01 січня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін по пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо поширення чинності цього Закону на колишніх працівників органів внутрішніх справ. 04 квітня 2017 року позивач звернувся до відповідача з вимогою нарахувати та виплатити йому пенсію за 2016 рік, починаючи з 01 січня по 31 грудня 2016 року. 24 квітня 2017 року позивач отримав відповідь щодо відмови у нарахуванні та виплаті пенсії за вказаний період. Вважає дії відповідача неправомірними, оскільки прийняття Верховною ОСОБА_2 України Закону України «Про внесення змін по пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» вказує на те, що законодавець, доповнивши перелік силових відомств словами «Національна поліція», фактично поновив право колишніх працівників органів внутрішніх справ, які перебувають на державних посадах в органах Національної поліції, на отримання пенсії, тому відмова відповідача нарахувати та виплатити пенсію за 2016 рік містить у собі ознаки дискримінації. Позивач вважає дії відповідача, щодо відмови йому у проведенні перерахунку пенсії протиправними та такими, що порушують його соціальні права щодо пенсійного забезпечення та звужують конституційні гарантії.

Враховуючи викладене, позивач просив суд: визнати незаконними дії відповідача щодо відмови нарахувати та виплатити позивачу пенсію, що призначена згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за 2016 рік, починаючи з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року. Зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію, що призначена згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за 2016 рік, починаючи з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року. Стягнути з відповідача на його користь понесені витрати зі сплати судового збору.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення на позов. Заперечення обґрунтовані тим, що позивачу призупинено виплату пенсії на виконання Закону № 911-VІІІ з огляду на те, що позивач працює на посаді начальника відділу документального забезпечення Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області та на умовах передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим, враховуючи зміни внесені Законом № 911-VIII не мав права на отримання пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ. Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 по справі № 1-38/2016 ухвалено, що положення першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХП зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тому пенсія позивачу за період з 20.12.2016 по 31.12.2016 була виплачена у повному обсязі, а з 01.01.2017 виплата пенсії позивачу була поновлена на підставі п.2 р.II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774 від 06.12.2016. Відповідач також вважає, що позивач пропустив строк звернення з позовом до суду, та заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"від 9 квітня 1992 року № 2262-ХП.

01 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911 -VIII, яким внесені зміни, в тому числі до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме визначено, що «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Відповідно до п. 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VІІІ було передбачено, що обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об'єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції.

З 01 січня 2016 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у зв'язку з тим, що позивач з 07.11.2015 працює на посаді начальника відділу документального забезпечення Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, що відноситься до посади, яка заміщуються державними службовцями, припинило позивачу виплату пенсії.

01 січня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до пункту 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо поширення чинності цього Закону на колишніх працівників органів внутрішніх справ України» від 15.11.2016 № 1741-VIII, яким абзац перший пункту 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015, № 911 -VIII після слів «Міністерстві внутрішніх справ України» доповнено словами «Національній поліції».

04 квітня 2017 року позивач звернувся до відповідача з вимогою нарахувати та виплатити йому пенсію за 2016 рік, починаючи з 01 січня по 31 грудня 2016 року.

19 квітня 2017 року відповідач листом № 9988/03103 відмовив у нарахуванні та виплаті пенсії за вказаний період.

Стаття 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.92 № 2262-XII передбачає виплату пенсій пенсіонерам за наявності заробітку (прибутку).

У відповідності до ч.1 ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції Закону від 24.12.2015 №911-VIII (далі Закон № 911-VІІІ), який набрав чинності з 01.01.2016, «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється».

Враховуючи те, що позивач у 2016 році працював на посаді начальника відділу документального забезпечення Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», позивачу було правомірно припинено виплату пенсії за вислугу років з 01.01.2016.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 у справі № 1-38/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Положення першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відтак, положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо невиплати у 2016 році пенсії особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення (з 20.12.2016), тобто саме з 20.12.2016 року позивач має право на відновлення виплати пенсії.

За твердженням відповідача, не спростованим позивачем, у звязку з визнанням неконституційними положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо невиплати у 2016 році пенсії зазначеної категорії осіб, ПФУ здійснено перерахунок пенсії позивачу за період з 20.12.2016 по 31.12.2016 року.

Отже, суд вважає обґрунтованим припинення виплати пенсії позивачу у період з 01.01.2016 по 19.12.2016 року та відсутність правових підстав для нарахування та виплати пенсії за вислугу років за 2016 рік.

Стосовно посилань позивача на виникнення у нього права на нарахування та виплату пенсії за 2016 рік у звязку з набранням чинності 01.01.2017 Закону України «Про внесення змін по пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо поширення чинності щодо Закону на колишніх працівників органів внутрішніх справ України» від 15.11.2016 № 1741-VІІІ, суд зазначає наступне.

Дійсно, у п.3 р.ІІ Прикінцевих положень Закону № 911-VІІ встановлено, що обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на обєкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих обєктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції.

Після завершення особливого періоду виплата пенсій таким особам здійснюється згідно із законодавством.

З 01.01.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до пункту 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо поширення чинності цього Закону на колишніх працівників органів внутрішніх справ України» від 15.11.2016 № 1741-VIII, яким абзац перший пункту 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015, № 911 -VIII після слів «Міністерстві внутрішніх справ України» доповнено словами «Національній поліції».

Враховуючи те, що вказаний Закон № 1741-VIII набрав чинності саме з 01.01.2017, і відповідно, регулює ті правовідносини, що виникли з часу набрання ним чинності, Закон №1741-VIII не може розповсюджувати свою дію на правовідносини, які існували до набрання ним чинності з огляду на принцип дії закону в часі.

Такий висновок суду узгоджується з висновком Конституційного Суду України, викладеним в абз.2 п.2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.99 № 1-рп/99, відповідно до якого за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовуються той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Суд також зазначає, що відповідно до ч.1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Оскільки позивачем не заявлялось клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд ухвалою від 19.09.2017 року залишив позовні вимоги в частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити йому пенсію, що призначена згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за 2016 рік, починаючи з 01 січня 2016 року по 09 листопада 2016 року без розгляду.

Щодо іншої частини позовних вимог, то, враховуючи вищевикладені доводи, міркування та аналіз норм матеріального права, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу не суперечать чинному законодавству, підстави для нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 10.11.2016 по 19.12.2016 року відсутні, в звязку з чим у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 8, 11, 17, 18, 70-71, 94, 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати пенсії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Е.В.Женеску