Справа № 804/7509/17
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2017 року Справа № 804/7509/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Камянський завод продтоварів» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа: Приватне підприємство «Орім» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
14 листопада 2017 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з додатковою відповідальністю «Камянський завод продтоварів» (далі позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі відповідач), третя особа: Приватне підприємство «Орім» з вимогами про: визнання протиправним та скасування повністю податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 18.10.2017 р. № НОМЕР_1 на суму 57 573,00 грн. з податку на додану вартість та штрафні санкції 28 786,50 грн.; визнання протиправним та скасування повністю податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 18.10.2017 р. № НОМЕР_2 з податку на прибуток приватних підприємств на суму 51 816,00 грн.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Позивач виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру податкового кредиту. Висновки відповідача, викладені в акті перевірки, ґрунтуються, зокрема, на наявності порушень податкового законодавства, допущених контрагентом позивача. При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства платник податків не несе відповідальності за порушення, допущені іншими підприємствами. Крім того, в акті міститься недостовірна інформація про відсутність у контрагента позивача найманих працівників у перевіряємий період. Таким чином, доводи відповідача щодо відсутності у контрагента ресурсів для здійснення господарської діяльності є необґрунтованими. Податковим органом не доведено, що договір, укладений позивачем з Приватним підприємством «Орім», порушує публічний порядок та не спрямований на реальне настання правових наслідків. Маркетингові послуги, зазначені в договорі, надані в повному обсязі, відображені в податковому та бухгалтерському обліку. До перевірки надані всі первинні документи щодо господарських операцій з контрагентом. Первинні документи складені відповідно до вимог чинного законодавства та повністю підтверджують реальність господарської операції. Враховуючи наведене, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 18.10.2017 р. № НОМЕР_1, від 18.10.2017 р. № НОМЕР_2 суперечать вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши свою позицію наступним. Позивачем сформовано податковий кредит за рахунок контрагента, який не мав можливості здійснити надання послуг в зазначеному в первинних документах обсязі, оскільки вказаний контрагент не має достатнього обсягу ресурсів для здійснення виду господарської діяльності, зазначеного в договорі. Первинні документи позивача не підтверджують обсяг та зміст господарських операцій. В звязку з цим зроблено висновок про неможливість здійснення господарських операцій позивача з контрагентом Приватним підприємством «Орім». Угода між позивачем та зазначеним контрагентом укладена з метою штучного створення податкового кредиту. В звязку з наведеним, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, винесеними у відповідності до вимог чинного законодавства.
Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування пояснень зазначила наступне. Приватне підприємство «Орім» є діючим субєктом господарювання, має всі необхідні ресурси для здійснення господарської діяльності в межах задекларованих показників. Послуги за договором надані, розрахунок проведено в повному обсязі. Доводи відповідача щодо наявності порушень законодавства з боку Приватного підприємства «Орім» не доведені належними доказами.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, суд приходить до наступного висновку.
Товариство з додатковою відповідальністю «Камянський завод продтоварів» зареєстровано 17.05.1996 р., включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за ідентифікаційним кодом 00377532.
05.09.2017 р. Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з додатковою відповідальністю «Камянський завод продтоварів» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.03.2017 р., валютного за період з 01.01.2015 р. по 31.03.2017 р., єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 31.03.2017 р.
Перевіркою встановлені, зокрема, наступні порушення, допущені Товариством з додатковою відповідальністю «Камянський завод продтоварів»:
- пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.2 ст. 138, п. 138.4 ст. 138, пп. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України занижено податок на прибуток підприємства за 2015 р. на загальну суму 51 816,00 грн.;
- п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України занижено податок на додану вартість в на загальну суму 71 799,00 грн.
Порушення законодавства позивачем обґрунтовані в акті перевірки наступним.
Перевіркою досліджено надання маркетингових послуг для Товариства з додатковою відповідальністю «Камянський завод продтоварів» контрагентом Приватним підприємством «Орім».
На думку податкового органу, надання вказаних послуг потребує великої кількості кваліфікованих трудових ресурсів, основних засобів, необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської діяльності.
Фактично Приватним підприємством «Орім» по взаємовідносинам з Товариством з додатковою відповідальністю «Камянський завод продтоварів» здійснено безпідставне документальне оформлення господарської операції.
Подані до перевірки акти здачі-прийняття робіт не містять інформації про зміст та обсяг господарської операції. Акти не розкривають змісту наданих послуг, оскільки не містять деталізованої інформації про фактично надані послуги, їх обсяг та характер, строки виконання та результати здійснених заходів, що, у свою чергу, виключає можливість оцінки подальшого використання послуг у діяльності товариства.
В звітах відсутня ідентифікація джерела походження інформації та методики її дослідження.
01.09.2014 р. Товариством з додатковою відповідальністю «Камянський завод продтоварів» (Замовник) та Приватним підприємством «Орім» (Виконавець) укладено договір № 162 про надання маркетингових послуг.
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 розділу І договору предметом договору є надання послуг, перелік та види яких зазначені в Додатку № 1 до договору.
Згідно до додатків №№ 5, 6 від 01.02.2015 р., від 01.03.2015 р. до договору про надання послуг № 162 від 01.09.2014 р. Виконавець надає Замовнику наступні послуги: проведення кількісного маркетингового дослідження у форматі польового анкетування; визначення відносної динаміки продажу продукції у торгівельній мережі; визначення обєму продажу товарів в торгівельних точках у кількісному виразі, що приймали участь у дослідженні.
Відповідно до актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 020217 від 28.02.2015 р., № 040029 від 01.03.2015 р. Виконавець надав Замовнику наступні послуги: проведення кількісного маркетингового дослідження у форматі польового анкетування; визначення відносної динаміки продажу продукції у торгівельній мережі; визначення обєму продажу товарів в торгівельних точках у кількісному виразі, що приймали участь у дослідженні.
Позивачем на підтвердження реальності господарських операцій з контрагентом надано первинні документи фінансово-господарської діяльності: договір з додатками; акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг); звіти про проведення досліджень; податкові накладні; виписки по рахункам.
Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
Згідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно пп. 83.1.1.-83.1.6 п. 83.1. ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: 83.1.1. документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки; 83.1.4. судові рішення; 83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Згідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на итній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Згідно п.п. 198.1., 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що за перевіряємий період Товариством з додатковою відповідальністю «Камянський завод продтоварів» укладено з Приватним підприємством «Орім» договір про надання маркетингових послуг 01.09.2014 р. № 162, на підставі якого сформована спірна сума податкового кредиту.
З посиланням на вказаний договір Приватним підприємством «Орім» на адресу позивача виписані податкові накладні та складені акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 020217 від 28.02.2015 р., № 040029 від 01.03.2015 р.
Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, підтвердження господарської операції належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Відповідно до ОСОБА_6 адміністративного суду України від 01.11.2011 р. № 1936/11/13-11: «документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.»
Враховуючи наведене, позивачем надано не достатньо первинних документів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з наведеним в акті перевірки контрагентом.
Згідно до ОСОБА_6 адміністративного суду України від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11 «статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.».
Умовами права платника податків на податковий кредит та на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є, зокрема, фактичне придбання товарів (послуг) з наміром одержати економічний ефект від їх використання у господарській діяльності та підтвердженість цих витрат необхідними документами, оформленими з дотриманням вимог чинного законодавства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Як вже зазначалось вище, позивачем надано акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 020217 від 28.02.2015 р., № 040029 від 01.03.2015 р., що містять лише перелік назв послуг, які нібито виконані на користь Товариства, при цьому вказані акти не містять розгорнутої інформації щодо обсягу наданих послуг, не містять зазначеної кількості осіб, задіяних при наданні послуг, кількості годин, затрачених на їх надання. Крім того, вказані акти не містять посилань на реквізити виготовленої інформації та маркетингової продукції, крім назви кожного виду інформаційно - довідкового, маркетингового та іншого обслуговування позивача. Тобто, з вказаних актів здачі - прийняття виконаних робіт (наданих послуг) фактично неможливо провести зв'язок з діяльністю та потребами Товариства у відповідний період.
Надані позивачем документи як результат отриманих послуг, які в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) вказані як проведення кількісного маркетингового дослідження у форматі польового анкетування; визначення відносної динаміки продажу продукції у торгівельній мережі; визначення обєму продажу товарів в торгівельних точках у кількісному виразі, що приймали участь у дослідженні, фактично уявляють собою таблиці та схеми з зазначенням певних відсоткових показників. Ці документи не свідчать про фактичне виконання Приватним підприємством «Орім» на користь позивача будь яких маркетингових послуг як результату аналітичної, дослідницької чи інформаційної роботи працівників Приватного підприємства «Орім», не містять посилань на використання якої-небудь інформації та її джерела.
Вказані недоліки у своїй сукупності позбавляють акти виконаних робіт (послуг) сили первинних документів, що підтверджують факт здійснення господарських операцій саме на виконання вимог укладеного між позивачем та Приватним підприємством «Орім» договору.
Позивачем не надано доказів використання придбаних послуг в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності.
Вказані обставини свідчать, що позивачем послуги за спірним договором у власній господарській діяльності не використовувались, що підтверджує висновки акту перевірки щодо відсутності зв'язку зазначених послуг з господарською діяльністю позивача.
Слід також зазначити, що наявність первинних документів є обов'язковою, але не достатньою умовою для формування податкового кредиту, оскільки факт виконання зобов'язання за правочином зумовлює складання й інших документів, а тому, формальне складення лише первинного документа не є беззаперечним доказом реальності конкретної господарської операції. Податковий кредит з ПДВ може бути сформований платником податків лише за реально проведеною господарською операцією, тобто за господарською операцією, яка спричинила зміни у структурі та стані активів і зобов'язань суб'єкта господарювання, за умови, що проведення господарської операції підтверджується також і іншими документами, складання яких передбачено законодавством та є загальноприйнятим за звичаями ділового обороту.
Податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складанням яких мають опосередковуватись ті чи інші господарські операції. Однак критерієм зменшення бази оподаткування податку на додану вартість є можливість на підставі наявних документів зробити беззаперечний висновок про те, що витрати фактично понесені на придбання товарів/послуг в подальшому будуть спрямовані на отримання доходу.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 18.10.2017 р. № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 відповідають вимогам п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Камянський завод продтоварів» не обґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст.ст. 244, 245, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Товариства з додатковою відповідальністю «Камянський завод продтоварів» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа: Приватне підприємство «Орім» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення виготовлено у повному обсязі 27.12.2017 р.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили станом на 27.12.2017 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_7