Справа № 804/4376/17
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 р. Справа № 804/4376/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новомосковської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року відкрито провадження у справі.
У звязку із призначенням судді Гончарової І.А. на посаду судді Верховного Суду України на підставі Указу Президента України №357/2017 від 10.11.2017 року, на підставі розпорядження від 27 листопада 2017 року №2857 д здійснено повторний автоматизований розподіл справи №804/4376/17 та передано останню на розгляд судді Сидоренко Д.В., про що складений протокол від 27 листопада 2017 року.
Оскільки провадження у справі уже відкрито, ухвалою судді від 28 листопада 2017 року справу прийнято до провадження.
У судове засідання 12.12.2017 року сторони не прибули.
11.12.2017 року представником позивача на адресу суду надано клопотання про здійснення розгляду справи без її участі в порядку письмового провадження.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, про причини не явки суду не повідомив.
Відповідачем подано письмові заперечення на позов, в яких просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що транспортний податок ДПІ нараховано на підставі інформації з автоматизованої системи ДФС України та даних Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, за якою легковий автомобіль марки LAND ROVER RENGE ROVER, 2014 року випуску, обємом циліндра двигуна 4999 куб.см. є обєктом оподаткування у 2016 році. Податковий орган при винесенні податкового повідомлення-рішення керувався положеннями статті 267 Податкового кодексу України в редакції чинній з 01.01.2016 року. Таким чином, ДПІ визнаючи позивача платником транспортного податку, діяла на підставі закону та у відповідності із встановленими повноваженнями.
Враховуючи подання позивачем клопотання про здійснення розгляду справи в письмовому провадженні та те, що відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явився, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд,-
З матеріалів справи вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано легковий транспортний засіб - автомобіль марки LAND ROVER RENGE ROVER, обєм двигуна 4999 куб.см., 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.
Під час розгляду справи судом перевірено прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення на відповідність вимогам законодавства та встановлено наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції ст.267 ПК України було введено новий податок - транспортний податок.
Відповідно до пп.267.1.1 п.267.1, пп.267.2.1 п.267.2, пп.267.3.1 п.267.3, п.267.4, пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.
Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Підпунктом 267.5.1. п.267.5 ст.267 Податкового кодексу України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Методика визначення середньомісячної вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньомісячної вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 (далі - Постанова).
Відповідно до п. 13 Постанови Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Пунктом 14 Постанови встановлено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість легкового автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач, пробіг.
Таким чином, при визначенні об'єкта оподаткування «Транспортним податком з фізичних осіб» необхідне дотримання двох умов, а саме: з року випуску автомобіля минуло не більше п'яти років (включно); середньоринкова вартість автомобіля повинна становити понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.
Статтею 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік", станом на 01.01.2016 року визначено мінімальну заробітну плату в розмірі 1378 грн.
Отже, об'єктом оподаткування у 2016 році є легкові автомобілі, середньо ринкова вартість яких становить понад 1033500 грн., та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).
Згідно розрахунку з сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, вартість легкового автомобіля, що перебуває у власності позивача, проведеного судом на час розгляду справи за параметрами - марка, модель, рік виписку, становить 2454808 грн. 95 коп., що перевищує вартість в понад встановлених 750 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи отриманий розрахунок, можна дійти висновку, що під час винесення оскаржуваного податкового-повідомлення рішення, вартість легкового автомобіля, який перебуває у власності позивача була більшою навіть за отриманий розрахунок, проведений судом.
У відповідності до ст. 10 ПК України транспортний податок належить до місцевих податків.
Положеннями пп. 12.3.2. пп. 12.3.4. п. 12.3 ст. 12 ПК України передбачено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.
Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно рішення Новомосковської міської ради від 20.05.2016 року №75 "Про затвердження Положення "Про транспортний податок по м.Новомосковську", яким встановлено, що транспортний податок по м.Новомосковську запроваджується на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деякий законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року.

Рішенням Новомосковської міської ради від від 20.05.2016 року №75 установлено транспортний податок в м.Новомосковську на 2016 рік, визначені платники, об'єкт оподаткування та ставка податку.

Необхідно зазначити, що п.4 розділу II Прикінцевих положень Закону № 909-VІІІ встановлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Викладене свідчить, що законодавець на 2016 рік виключив норму, що прямо передбачала залежність дії рішення про встановлення місцевих податків від часу його прийняття, а тому справляння транспортного податку, який є різновидом місцевого податку на майно на території міста Новомосковська у 2016 році, мало справлятись виходячи з норм ст. 267 ПК України.

Щодо посилань позивача на пп.4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України, яким визначено принцип стабільності, суд виходить з наступного.

Статтею 4 ПК України встановлено основні засади податкового законодавства України. Згідно з підпунктом 4.1.9 цієї статті податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі стабільності, який закріплено в двох аспектах: перший - зміни до будь-яких податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за 6 місяців до початку нового бюджетного періоду, другий - податки та збори, їх ставки не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Суд вважає, що при співвідношенні норми-принципу, якою є норма підпункту 4.1.9 та норм статті 267 ПК України, які є конкретними нормами і регулюють відносини з приводу транспортного податку, слід виходити з того, що норма-принцип є загальною нормою, тоді як конкретна норма є спеціальною і підлягає застосуванню для юридичної оцінки обставин у справі.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В силу викладеного Новомосковською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з урахуванням вимог чинного податкового законодавства в межах наданих повноважень правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №44519-13 від 19.07.2016 року за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 25000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2