Справа № 808/922/17
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 року о 10 год. 10 хв.Справа № 808/922/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 полковника ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій, зобов`язання виплатити грошову компенсацію та допомогу й стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 полковника ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Запорізький обласний військовий комісаріат, в якому позивач, з урахуванням уточнень, просив суд:

визнати протиправними дії військової частини польова пошта НОМЕР_2 , які виявилися у відмові в наданні позивачу щорічної основної відпустки за 2017 рік, як звільненому у відставку з військової служби за станом здоров`я в 2017 році, на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.01.2017 року №23;

визнати протиправними дії військової частини польова пошта НОМЕР_2 , які виявилися в не наданні позивачу грошової компенсації за невикористану відпустку за 2017 рік, з урахуванням премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 450% та надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50%, як звільненому у відставку з військової служби за станом здоров`я в 2017 році, на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.01.2017 року №23;

визнати протиправними дії військової частини польова пошта НОМЕР_2 , які виявилися в ненаданні позивачу грошової допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2017 рік, з урахуванням премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 450% та надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50%, як звільненому у відставку з військової служби за станом здоров`я в 2017 році, на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.01.2017 року №23;

визнати протиправними дії військової частини польова пошта НОМЕР_2 , які виявилися в не наданні позивачу грошової допомоги (для вирішення соціально побутових питань) за 2017 рік в розмірі місячного грошового забезпечення за 2017 рік, з урахуванням премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 450% та надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50%, як звільненому у відставку з військової служби за станом здоров`я в 2017 році на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.01.2017 року №23;

визнати протиправними дії військової частини польова пошта НОМЕР_2 , які виявилися в не наданні позивачу одноразової допомоги в розмірі 50% грошового забезпечення при звільненні у відставку за станом здоров`я за двадцять календарних років, як звільненому у відставку з військової служби за станом здоров`я в 2017 році, на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.01.2017 року №23;

зобов`язати військову частину польова пошта НОМЕР_2 виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2017 рік, з урахуванням премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 450% та надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50%, в сумі 10849,13 грн.;

зобов`язати військову частину польова пошта НОМЕР_2 виплатити позивачу грошову допомогу для оздоровлення за 2017 рік, з урахуванням премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 450% та надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50%, в сумі 7232,75 грн.;

зобов`язати військову частину польова пошта НОМЕР_2 виплатити позивачу грошову допомогу (для вирішення соціально - побутових питань) за 2017 рік в розмірі місячного грошового забезпечення за 2017 рік, з урахуванням премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 450% та надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50%, в сумі 7232,75 грн.;

зобов`язати військову частину польова пошта НОМЕР_2 виплатити позивачу одноразову допомогу в розмірі 50% грошового забезпечення при звільненні у відставку за станом здоров`я за двадцять календарних років, в сумі 72327,5 грн.;

стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн. з командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 полковника ОСОБА_2 , на користь позивача.

Ухвалою суду від 12.12.2017 відповідача військову частину польова пошта НОМЕР_2 замінено на військову частину НОМЕР_1 , у зв`язку із тим, що 30.06.2017 військовій частині польова пошта НОМЕР_2 змінено (повернено) умовне найменування військова частина НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з серпня 2015 року він проходив військову службу за призовом по мобілізації. Зазначає, що у січні 2017 року наказом командувача Сухопутних військ ЗС України позивача було звільнено зі служби в ЗС України за пунктом «б» (за станом здоров`я) ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Вказує на те, що 30 січня 2017 року ним було подано рапорт, в якому позивач просив надати йому частини щорічної відпустки за 2016 рік, щорічної відпустки за 2017 рік, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2017 рік та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. Разом з тим, наказом командира ВЧ ПП НОМЕР_2 позивачу було надано лише основну відпустку за 2016 рік, в іншій частині рапорт фактично залишено без задоволення. Крім того, позивач вказує на те, що при звільненні та виключенні із списків особового складу військової частини йому було протиправно виплачено одноразову грошову допомогу по звільненню за 1 календарний рік служби замість 21 року служби. Вважає протиправними дії відповідачів щодо не надання йому щорічної відпустки за 2017 рік, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2017 рік та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, а також вважає протиправними дії щодо неврахування попереднього строку військової служби при виплаті одноразову грошову допомогу по звільненню. Просить задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримано у повному обсязі.

Від військової частина НОМЕР_1 до суду надійшли письмові заперечення проти позову. В обґрунтування заперечень представник відповідача посилається на те, що позивач не набув права на отримання щорічної основної відпуски за 2017 рік, оскільки відпустка надається за кожний повний місяць служби, тобто військовослужбовець повинен подати рапорт про відпустку станом на 01.02.2017, оскільки станом на 30.01.2017 військовослужбовець не набув права на відпустку. Зазначає, що оскільки позивач не набув права на отримання щорічної відпустки за 2017 рік, то відповідно у відповідача були відсутні законні підстави для надання матеріальної допомоги до такої відпустки. Вказує на те, що позивачу правомірно не було також виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових умов, оскільки пунктом 9 наказу Міністерства оборони України №88 від 09.02.2017 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік» зазначено вичерпний перелік причин, за яких така допомога виплачується. Проте, позивачем не надано рапорту із зазначенням причин для виплати допомоги для вирішення соціально-побутових проблем, що зумовлює відсутність підстав її виплати.

Стосовно виплати одноразової грошової допомоги при звільненні представник ВЧ НОМЕР_1 зазначив, що відповідно до пункту 38.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та деяким іншим особам, одноразова грошова допомога виплачується за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач - командир військової частини польова пошта НОМЕР_2 полковник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

В судове засідання прибув представник Запорізького ОВК Якунін А.О., який не заперечив проти розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду даної справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з 07 серпня 2015 року по 13 березня 2017 року проходив військову службу у ЗС України за призовом по мобілізації.

Наказом командувача Сухопутних військ ЗС України від 06.10.2016 №569, відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 26.09.2016 №411/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 №15», звільнено з військової служби у запас: 7. підполковника ОСОБА_1 , начальника штабу першого заступника командира гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи 92 окремої механізованої бригади (а.с.144).

Наказом командувача Сухопутних військ ЗС України від 26.01.2017 №23 пункт 7 наказу командувача Сухопутних військ ЗС України (по особовому складу) від 06.10.2016 №569 про звільнення з військової служби у запас відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 26.09.2016 №411/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 №15», підполковника ОСОБА_1 , начальника штабу першого заступника командира гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини польова пошта НОМЕР_2 , скасовано як нереалізований (а.с.149).

Крім того, наказом командувача Сухопутних військ ЗС України від 26.01.2017 №23 наказано: 13. Відповідно до частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підполковника ОСОБА_1 , начальника штабу першого заступника командира гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини польова пошта НОМЕР_2 , звільнити з військової служби у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я) (а.с.150).

30 січня 2017 року позивач звернувся з рапортом до командира 1 ГСАДн БрАГ, в якому просив надати частину щорічної відпустки за 2016 рік терміном 40 (сорок) календарних днів та щорічної відпустки за 2017 рік терміном 45 (сорок п`ять) календарних днів з наступним звільненням з військової служби, в зв`язку з його звільненням з військової служби за станом здоров`я, згідно з п.4 наказу командувача Сухопутних військ ЗС України від 26.01.2017 №23, з 01.02.2017, а також позивач у вказаному рапорті просив надати йому матеріальну допомоги на оздоровлення на 2017 рік (а.с.152).

Крім того, 30.01.2017 позивачем подано рапорт на ім`я командира 1 ГСАДн БрАГ, в якому позивач просив надати йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік (а.с.153).

Наказом командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 31.01.2017 №20 наказано:

з 1 лютого 2017 року надати відпустку за 2016 рік тривалістю 41 календарну добу (40 календарних діб-друга частина основної відпустки за 2016 рік, 08.03.2017 святковий день) з 1 по 13 березня 2017 року;

з 13 березня 2017 року виключити позивача із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направити на зарахування на військовий облік до Шевченківського РВК м. Запоріжжя;

вислуга років у ЗС становить: календарна 21 рік 10 місяців;

виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до Інструкції про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 1 календарний рік (а.с.151).

Позивач, не погодившись з діями відповідачів щодо відмови у наданні щорічної основної відпустки за 2017 рік або грошової компенсації за невикористану відпустку за 2017 рік, не наданні грошової допомоги для оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік, а також не погодившись з не наданням одноразової грошової допомоги при звільненні у відставку за станом здоров`я за двадцять один календарний рік служби, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснюється правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено види військової служби, серед яких військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їхнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували у мирний час, за винятком тих осіб, які при звільненні з військової служби у мирний час не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Норми частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» кореспондуються з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі Постанова №393) та Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 (далі Інструкція №260).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції №260 ця Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Так, відповідно до пункту 38.1 Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як встановлено з матеріалів справи позивача було звільнено з військової служби за пунктом «б» ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто за станом здоров`я.

Відповідно до пункту 38.4 Інструкції №260 у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

З наданої до матеріалів справи виписки з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 25.10.1995, судом встановлено, що при звільненні ОСОБА_1 у 1995 році, останній не набув права на отримання одноразової грошової допомоги (а.с.142).

А тому відповідно до вимог ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Інструкції №260 позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 21 повний календарний рік служби.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за двадцять календарних років служби, та задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо ненадання позивачу щорічної відпустки за 2017 рік або грошової компенсації за невикористану відпустку, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів. Час для проїзду до місця проведення зазначеної відпустки і назад не надається. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Відповідно до ч.14 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

У разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військового з`єднання чи частини, керівника органу військового управління, вищого військового навчального закладу, установи та організації провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказ про звільнення позивача зі служби прийнято 26.01.2017 командувачем Сухопутних військ ЗС України, 31.01.2017 реалізовано командиром ВЧ ПП НОМЕР_2 , а фактично ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу ВЧ ПП НОМЕР_2 з 13.03.2017.

Тобто, роком звільнення позивача є 2017 рік, а тому позивач мав право на одержання відпустки за 2017 рік тривалістю 45 календарних днів або мав право на одержання компенсації за невикористану відпустку.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача 1 на частину 20 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки частиною 20 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» врегульовано питання надання відпуски особам, які проходять військову служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та підлягають звільненню з військової служби у порядку і терміни, визначені рішенням Президента України, або у зв`язку з оголошенням демобілізації, проте, позивача було звільнено за пунктом «б» ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто за станом здоров`я, а не у зв`язку із прийняттям рішення про демобілізації та/або прийняттям відповідного рішення Президентом України.

Щодо невиплати позивачу матеріальної допомоги для оздоровлення за 2017 рік та матеріальної допомоги (для вирішення соціально-побутових питань) за 2017 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно ч.3 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Відповідно до пункту 30.1 Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з 30.2 Інструкції №260 грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за місцем штатної служби в разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулий рік) або без вибуття у відпустку (за їх заявою протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Відповідно до пункту 30.3 Інструкції №260 розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, оскільки позивач набув права на отримання відпустки за 2017 рік, то йому повинна була бути надана грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 33.1 Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно пункту 33.2 Інструкції №260 матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на одержання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на наказ Міністерства оборони України №88 від 09.02.2017 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік», оскільки фактично рапорт ОСОБА_1 про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань від 30.01.2017 було розглянуто наказом командира ВЧ ПП НОМЕР_2 від 31.01.2017 (в якому не було передбачено здійснення відповідної виплати), тобто до видання Міністерством оборони України наказу №88 від 09.02.2017.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання позивачу моральних чи фізичних страждань пов`язаних з протиправними рішеннями відповідачів, у зв`язку з чим суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2017 рік, грошову допомогу для оздоровлення за 2017 рік, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік, одноразову допомогу в розмірі 50% грошового забезпечення при звільненні у відставку за станом здоров`я за 20 календарних років, у розмірах вказаних в позовній заяві позивачем, суд зазначає, що питання нарахування та виплати військовослужбовцям грошового утримання, грошової допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за не використану відпуску, відноситься до дискреційних повноважень командира військової частини, а оскільки відповідачами не було нараховано позивачу вищевказані виплати, суд не може перебирати на себе повноваження осіб, яким чинним законодавством надано право на нарахування таких коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав та законних інтересів ОСОБА_1 є зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2017 рік, грошову допомогу для оздоровлення за 2017 рік, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік, одноразову допомогу в розмірі 50% грошового забезпечення при звільненні у відставку за станом здоров`я за 20 календарних років.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158- 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини польова пошта НОМЕР_2 , які виявилися у відмові в наданні ОСОБА_1 щорічної основної відпустки за 2017 рік, як звільненому у відставку з військової служби за станом здоров`я в 2017 році, на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.01.2017 року №23.

Визнати протиправними дії військової частини польова пошта НОМЕР_2 , які виявилися в не наданні ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану відпустку за 2017 рік, з урахуванням премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 450% та надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50%, як звільненому у відставку з військової служби за станом здоров`я в 2017 році, на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.01.2017 року №23.

Визнати протиправними дії військової частини польова пошта НОМЕР_2 , які виявилися в ненаданні ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2017 рік, з урахуванням премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 450% та надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50%, як звільненому у відставку з військової служби за станом здоров`я в 2017 році, на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.01.2017 року №23.

Визнати протиправними дії військової частини польова пошта НОМЕР_2 , які виявилися в не наданні ОСОБА_1 грошової допомоги (для вирішення соціально побутових питань) за 2017 рік в розмірі місячного грошового забезпечення за 2017 рік, з урахуванням премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 450% та надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50%, як звільненому у відставку з військової служби за станом здоров`я в 2017 році на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.01.2017 року №23.

Визнати протиправними дії військової частини польова пошта НОМЕР_2 , які виявилися в не наданні ОСОБА_1 одноразової допомоги в розмірі 50% грошового забезпечення при звільненні у відставку за станом здоров`я за двадцять календарних років, як звільненому у відставку з військової служби за станом здоров`я в 2017 році, на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.01.2017 року №23.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , картковий рахунок НОМЕР_4 в філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харків, МФО 351618, , рахунок № НОМЕР_5 ) грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2017 рік.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , картковий рахунок НОМЕР_4 в філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харків, МФО 351618, , рахунок № НОМЕР_5 ) грошову допомогу для оздоровлення за 2017 рік.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , картковий рахунок НОМЕР_4 в філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харків, МФО 351618, , рахунок № НОМЕР_5 ) грошову допомогу (для вирішення соціально - побутових питань) за 2017 рік.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , картковий рахунок НОМЕР_4 в філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харків, МФО 351618, , рахунок № НОМЕР_5 ) одноразову допомогу в розмірі 50% грошового забезпечення при звільненні у відставку за станом здоров`я за 20 (двадцять) календарних років служби.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко