Справа № 308/10804/17
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/12452/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Чигер І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянки ОСОБА_2 Тхі Хонг Тхань на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2017 року (прийняту в місті Ужгороді суддею Придачуком О.А.) у справі № 308/10804/17 за позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки ОСОБА_2 Тхі Хонг Тхань про примусове видворення іноземця з України,

В С Т А Н О В И В :

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до громадянки ОСОБА_2 Тхі Хонг Тхань про примусове видворення іноземця з України.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 29.10.2017 відповідач була виявлена та затримана в складі групи осіб прикордонним нарядом від впс «Новоселиця» в 1300 м від лінії державного кордону на напрямку 202 203 прикордонних знаків, яка мала намір незаконно перетнути кордон з України в Словаччину. На момент затримання документів, що посвідчують особу не мала. Відповідач документів, які надавали б їй право офіційно перебувати в Україні немає, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження, а також коштів, достатніх для повернення до країни походження, або внесення застави немає, на територію України потрапила незаконним шляхом, є всі підстави вважати, що відповідач не в змозі самостійно залишити територію України.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2017 року позов Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України задоволено та примусово видворено громадянку ОСОБА_2 Тхі Хонг Тхань за межі території України.

Не погодившись із зазначеною постановою, її оскаржила громадянка ОСОБА_2 Тхі Хонг Тхань, яка вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Тому просила скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що перед рішенням про видворення повинне передувати рішення про повернення, якого в матеріалах справи не має і позивачем не приймалося.

Крім того, зазначає, що Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 про реадмісію громадян обох держав. Таким чином вважає, що до неї має застосовуватися реадмісія і для застосування такої процедури будь-якого спеціального судового рішення не вимагається.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи, 10.10.2017 громадянка ОСОБА_2 Тхі Хонг Тхань була затримана на відстані 30 км від лінії державного кордону під час реалізації наміру та спроби незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку в складі групи осіб.

Після притягнення громадянки ОСОБА_2 Тхі Хонг Тхань до адміністративної відповідальності стосовно неї 17.10.2017 начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Чопського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення за межі України та зобовязано покинути територію України до 22.10.2017, копія якого є в матеріалах справи

29.10.2017 відповідач була виявлена та затримана в складі групи осіб прикордонним нарядом від впс «Новоселиця» в 1300 м від лінії державного кордону на напрямку 202 203 прикордонних знаків, яка мала намір незаконно перетнути кордон з України в Словаччину.

Із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів влади відповідач не зверталася.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, намагався незаконно перетнути державний кордон України і не має законних підстав для перебування на території України.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Згідно із частиною пешою статті 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Частиною третьою статті 29 цього Закону визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до частини першої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 р. було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 про реадмісію громадян обох держав, підписану 25.09.2007 в м. Нью-Йорку.

Процедура реадмісії громадян ОСОБА_2 визначена статтею 4 цієї Угоди. Відповідач підлягає видворенню не за процедурою передбаченою статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та статтею 183-7 КАС України, а за процедурою, визначеною статотею 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 про реадмісію громадян обох держав від 25.09.2007, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 про реадмісію громадян обох держав».

Окрім зазначеного, наказом МВС України та Адміністрацією Державної прикордонної служби України № 158 від 16.02.2015 затверджено Інструкцію про порядок дій органів внутрішніх справ та органів охорони державного кордону з реалізації положень Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб.

Проте, позивачем визначена законодавством процедура не застосована.

За результатами аналізу наведених вище норм та встановлених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що у суду першої інстанції не було правових підстав для примусового видворення громадянки ОСОБА_2 Тхі Хонг Тхань за межі України, оскільки позивачем не застосовувалась до відповідача процедура реадмісії, яка має бути застосована у даному випадку.

За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.139, 243, 271, 272, 288, 289, 310, 315, 317, .321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу громадянки ОСОБА_2 Тхі Хонг Тхань задовольнити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2017 року у справі № 308/10804/17 скасувати.

У задоволенні позову Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки ОСОБА_2 Тхі Хонг Тхань про примусове видворення іноземця з України відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5