Справа № 201/17238/17
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Провадження № 2-а/201/463/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщев С.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження в м. Дніпрі матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Соборної у місті Дніпрі ради про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із цим адміністративним позовом до відповідача, зазначаючи, що вона є внутрішньо переміщеною особою із м. Ірміно Луганської області та з 10.02.1915 року взята на облік як особа з цим статусом в Управлінні соціального захисту населення Соборної у місті Дніпрі ради, відомості про що внесено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та зареєструвала місце свого перебування за адресою: АДРЕСА_1. З 10.02.2015 по 09.04.2015 позивач отримувала державну допомогу у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за новим місцем проживання у розмірі 442 грн. 00 коп. щомісячно. З 10.04.2015 по 09.06.2015 - у розмірі 221 грн. 00 коп. щомісячно. З 10.06.2015 виплату допомоги припинено відповідно до п.7 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року (далі «Порядок»), оскільки вона не працевлаштувалася. 16.08.2017 позивач працевлаштувалася до ТОВ «Квітка груп» на посаду конструктора одягу, що підтверджується довідкою від 17.08.2017 та копією трудової книжки. 17.08.2017 позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення їй щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та повідомила відповідача про своє працевлаштування з 16.08.2017, але відповідач відмовив їй у призначенні цієї допомоги листом №4818/01-08-01/10-17 від 22.08.2017, посилаючись на те, що раніше призначена допомога була припинена на підставі п.7 «Порядку», згідно до якого «Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється».

Позивач не згодна із відмовою у наданні їй допомоги та просить визнати відповідача протиправними та зобов'язати його здійснити їй виплати щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому силі на оплату житлово-комунальних послуг та стягнути витрати на оплату судового збору.

У письмових запереченнях на позов відповідач підтвердив, що з 10.06.2015 виплату допомоги позивачці припинено відповідно до п.7 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, оскільки вона не працевлаштувалася протягом 6 місяців з дня призначення їй цієї допомоги. Дійсно, 17.08.2017 позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення їй допомоги у зв'язку з працевлаштуванням з 16.08.2017, але їй було відмовлено з огляду на вимоги і п.7 «Порядку». Крім того, у зв'язку із різним тлумаченням даного пункту «Порядку», постановою №689 від 13.09.2017, були внесені зміни до цього пункту, згідно з якими грошова допомога не призначається у випадку припинення виплат грошової допомоги відповідно до п.7 цього Порядку, тобто виключено словосполучення «на наступний період».

Суд, вивчивши та проаналізувавши позовну заяву та заперечення на неї, дослідивши письмові докази по справі, виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою із м. Ірміно Луганської області та з 10.02.2015 року взята на облік як особа з цим статусом в Управлінні соціального захисту населення Соборної у місті Дніпрі ради, відомості про що внесено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та зареєструвала місце свого перебування за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7). З 10.02.2015 по 09.04.2015 позивач отримувала державну допомогу у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за новим місцем проживання у розмірі 442 грн. 00 коп. щомісячно. З 10.04.2015 по 09.06.2015 - у розмірі 221 грн. 00 коп. щомісячно. З 10.06.2015 виплату допомоги припинено відповідно до п.7 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року (далі «Порядок»), оскільки вона не працевлаштувалася, що підтверджується листом відповідача від 02.08.2017 (а.с.11). 16.08.2017 позивач працевлаштувалася до ТОВ «Квітка груп» на посаду конструктора одягу, що підтверджується довідкою від 17.08.2017 (а.с.6) та копією трудової книжки (а.с.9-10). 17.08.2017 позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення їй щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та повідомила відповідача про своє працевлаштування з 16.08.2017 (а.с.8), але відповідач відмовив їй у призначенні цієї допомоги листом №4818/01-08-01/10-17 від 22.08.2017, посилаючись на те, що раніше призначена допомога була припинена на підставі п.7 «Порядку» (а.с.11).

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Правовідносини, що виникли між сторонами, законодавчо врегульовані наступним чином.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII (далі-Закон № 1706-VII) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначає Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затверджений постановою КМУ від 01.10.2014 року № 505 (далі - Порядок № 505).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Абзацами 1, 5 пункту 3 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах, зокрема, для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 505, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов'язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що грошова допомога у разі її припинення відповідно до пункту 7 цього Порядку не призначається лише на наступний строк, тобто чергові шість місяців.

Положення Порядку № 505 не містять норми, яка б у подібних правовідносинах назавжди позбавляла права особу працездатного віку, яка працевлаштувалась та як і раніше має статус внутрішньо переміщеної особи на отримання грошової допомоги.

Слід звернути увагу на те, що ані постановою Кабінету Міністрів України № 212 від 31.03.2015р., ані постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014р. не встановлено жодного обмеження особи звернутись з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Так, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 212 від 31.03.2015р., що набрала чинності з 23.04.2015р., пункт 3 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014р. доповнено абзацом "Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період. Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається."

Суд звертає увагу на те, що Постанова КМУ «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 13 вересня 2017 р. № 689, якою було внесено зміни до п. 3 Порядку зокрема про те, що «особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається» набрала чинності лише 16.09.2017 року, тобто уже після звернення позивача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Аналізуючи викладене, зі змісту п. 3, а також зі змісту вищенаведених п. 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги вбачається, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання грошової допомоги з дати звернення із відповідною заявою та повідомлення про обставину працевлаштування, а відповідачем було неправомірно відмовлено позивачеві у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі її заяви від 22.08.2017 року, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доходячи до такого висновку, суд також враховує, що утверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення засад соціальної правової держави. Зазначені вимоги до держави викладені і у статті 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої), вчиненої 3 травня 1996 року у м. Страсбурзі, яка підписана від імені України 7 травня 1999 року у м. Страсбурзі, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року, відповідно до якої держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Таким чином, право позивача на отримання допомоги є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі згідно зі статтею 139 КАС України, суд враховує задоволення позову та вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст.139,241-246, 257, 263 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Соборної у місті Дніпрі ради про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язати вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви від 17.08.2017 року.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви від 17.08.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі 30 днів з дня отримання копії постанови безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: С.С. Федоріщев