Справа № 810/4420/17
Суддя: О.Є. Брагіна
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/4420/17

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

19 грудня 2017 року № 810/4420/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, поданого Державною авіаційною службою України в межах позовної заяви Державної авіаційної служби України до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія АРБ", Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Софіївсько-Борщагівської сільської ради; треті особи: Служба безпеки України, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України, Міністерство оборони України, Регіональний структурний підрозділ "Київцентраеро", комунальне підприємство міжнародний аеропорт "Київ" (Жуляни) про визнання дій та бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Державна авіаційна служба України звернулась до суду з клопотанням в порядку ст. 150 КАСУ про накладення заборони на продовження будівництва та зупинення дії дозволів на виконання будівельних робіт та містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки по об'єкту будівництва за адресою вул. Петрівська, 23, с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області.

Вимоги клопотання обґрунтовані існуючою очевидною небезпекою заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що полягає у неможливості здійснення належного контролю за приаеродромною територією, що порушує умови безпеки польотів, авіаційної, екологічної, економічної та інформаційної безпеки та авіації в цілому та зазначено, що відмова у вжитті заходів забезпечення призведе до самочинного будівництва приаеродромної території та ускладнить відновлення прав, свобод та інтересів Державіаслужби, а також призведе до значних людських жертв.

Вивчивши доводи клопотання з наданням правової оцінки всім вказаним позивачем ризикам, суд приходить до висновку про необхідність відмови у його задоволенні, з урахуванням наступного:

частиною 1 ст.150 КАСУ суду надано право на вжиття заходів забезпечення позову у випадках, передбачених п.1-2 ч.2 ст.150 КАСУ: якщо їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення або ефективний захист чи поновлення порушених прав; є очевидними ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень та порушення прав та інтересів особи оспорюваним рішенням. Види забезпечення позову встановлені ст.151 КАСУ.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності застосування заходу забезпечення із застосуванням таких критеріїв як розумність, обґрунтованість, адекватність вимог забезпечення з урахуванням збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу фактом вжиття заходів забезпечення позову.

Як слідує із змісту позовної заяви, Державіаслужба стверджує, що не володіє достовірною інформацією про наявність дозвільної документації про початок будівництва, містобудівних умов і обмежень щодо забудови приаеродромної території конкретним суб'єктом господарювання. Позивач вказує на те, що формування відповідачів у справі та позовних вимог до них зумовлені відсутністю у нього рішень (дозволів) містобудівних умов і обмежень щодо об'єкту будівництва за адресою: вул. Волошкова, 1 с. Софіївська Борщогівка, а також відсутністю інформації щодо суб'єктів владних повноважень, якими такі рішення приймались, а дозволи та містобудівні умови видавались тому, звертаючись з позовом до суду, просив зобов'язати відповідачів-суб'єктів владних повноважень надати будь-яку інформацію щодо видачі ними дозволів на виконання будівельних робіт та містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки по спірному об'єкту.

Позивач вказує, що ГУ контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економіки безпеки СБУ була надана нічим не підтверджена інформація щодо можливого порушення процедури погодження забудови приаеродромної території з боку есплуатантів КП МА "Жуляни", ДП МА "Бориспіль", аеродроми Київ/Антонов-1 (Святошин) та Київ/Антонов-2 (Гостомель) та припускає, що у випадку підтвердження такої інформації може виникнути небезпека.

Отже, позивач не має точної інформації про порушення процедури погодження забудови приаеродромної території відповідачами або будь-якими іншими особам, тому подане до суду клопотання є заходом превентивного характеру на підставі допущеного ним припущення.

За визначенням приаеродромна територія є обмежена регламентованими розмірами місцевість навколо зареєстрованого згідно із встановленим порядком аеродрому (вертодрому) або постійного злітно-посадкового майданчика, до якої встановлені спеціальні вимоги щодо розташування різних об'єктів, а їх висота контролюється з урахуванням умов безпеки маневрування, зльоту та заходу на посадку повітряних суден (Міноборони, Наказ "Про затвердження Інструкції з експлуатації аеродромів державної авіації України" від 01.07.2013 N 441).

За визначенням Правил сертифікації цивільних аеродромів України від 25.10.2005 р. №796 приаеродромна територія (прилегла до аеродрому зона контролю та обліку об'єктів і перешкод) - обмежена місцевість навколо аеродрому, над якою здійснюється маневрування ПС.

Позивачем до суду не наданий сертифікат аеродрому навколо якого, на його думку, здійснюється неконтрольована забудова, картографічний матеріал досліджуваного об'єкту; докази проведення саме на приаеродромній території несанкціонованих будівельних робіт певним суб'єктом господарювання.

Виходячи із принципу правової визначеності судового рішення, який є невід'ємною, органічною складовою принципу верховенства права, суд може забезпечити позов лише у межах видів, встановлених ст.151 КАСУ та за наявності аргументованих та доведених підстав для його вжиття конкретним суб'єктам-порушникам прав.

За відсутності визначення об'єкту захисту прав та інтересів позивача та суб'єктів порушення цих прав, суд позбавлений можливості на застосування заходів забезпечення позову, рівно як і визначення ступеня ризику небезпеки для оточуючих для вжиття заходів реагування.

Убезпечення заявника та інших осіб від гіпотетичних загроз не входить до кола повноважень адміністративного суду при здійсненні ним владної компетенції. Для вказаних цілей законодавцем був розроблений та прийнятий Закон України "Про Державну програму авіаційної безпеки цивільної авіації" відповідно до стандартів та рекомендованої практики Конвенції про міжнародну цивільну авіацію (Чикаго, 7 грудня 1944 року) та зобов’язань, що випливають із участі України у Конвенції про злочини та деякі інші акти, що вчинюються на борту повітряних суден (Токіо, 14 вересня 1963 року), Конвенції про боротьбу з незаконним захопленням повітряних суден (Гаага, 16 грудня 1970 року), Конвенції про боротьбу з незаконними актами, спрямованими проти безпеки цивільної авіації (Монреаль, 23 вересня 1971 року), Протоколу про боротьбу з незаконними актами насильства в аеропортах, які обслуговують міжнародну цивільну авіацію (Монреаль, 24 лютого 1988 року), Конвенції про маркування пластичних вибухових речовин з метою їх виявлення (Монреаль, 1 березня 1991 року), Додатка 17 до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію "Безпека. Захист міжнародної цивільної авіації від актів незаконного втручання", Керівництва з авіаційної безпеки (Doc 8973), а також інших міжнародних актів та актів законодавства України.

Таким чином, оскільки у ході розгляду заявленого клопотання судом не виявлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та інших осіб до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав та інтересів інших осіб при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача, за відсутності посилання на конкретне рішення та доведеності своїх вимог, суд вважає, що заявлене клопотання є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150-157,243,248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

1. У задоволенні клопотання про забезпечення позову,- відмовити.

2. Копію клопотання направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом п’ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п’ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Брагіна О.Є.