Справа № 754/12906/17
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/863/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2017 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об»єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об»єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії, а саме здійснити перерахунок його пенсії за період з 2014 по 2017 роки виходячи з розміру основної пенсії 6 мінімальних пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, з виплатою недоплаченої суми заборгованості по виплаті пенсії за даний період, яка виникне в результаті перерахунку; зобов»язати Відповідача станом на день прийняття рішення встановити йому пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком та виплачувати її в подальшому, збільшуючи розмір, застосовуючи правила, передбачені ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС». В подальшому позивач подав уточнення до адміністративного позову, просив суд визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав поважними; поновити йому такий строк; визнати неправомірними дії Відповідача щодо недоплати пенсії; зобов»язати Управління здійснити перерахунок його пенсії за період з 2014 по 2017 роки по дату прийняття рішення виходячи з розміру основної пенсії 6 мінімальних пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, з виплатою недоплаченої суми заборгованості по виплаті пенсії за даний період, яка виникне в результаті перерахунку; зобов»язати Відповідача станом на день прийняття рішення встановити йому пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком та виплачувати її в подальшому, збільшуючи розмір, застосовуючи правила, передбачені ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС».

Стороною відповідача - ЛОУПФУ в м. Києві до суду надано заперечення щодо позовних вимог ОСОБА_1, відповідно до яких дії Управління відповідають вимогам діючого законодавства, а тому підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач віднесений до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та є інвалідом 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ, 28.02.1991,а саме текст ст. 51 та 54 діяв у тій редакції, що зазначає позивач до вступу редакції Закону №76-УІІІ від 28.12.2014 року.

Згідно редакції, яку позивач зазначає в своєму адміністративному позові, то в ст. 49 Закону зазначено, що пенсії особам віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону № 76-VIII від 28.12.2014, чинній з 01.01.2015 р., особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону № 76-VIII від 28.12.2014, чинній з 01.01.2015 року, умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Однак, з 01.01.2015 р. набув чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", яким ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" були викладені у новій редакції.

Так, ст. 50 вказаного Закону (на час виникнення спірних правовідносин) передбачає,що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 3 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції, яка діє на даний час), умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. № 1210 затверджений "Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі - Порядок).

Згідно з п.п. 1 п. 11 Порядку мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІII групи інвалідності становить 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до п. 13 Порядку щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідам IІІ групи виплачується у розмірі 284 грн. 70 коп.

Судом було встановлено, що відповідачем пенсія позивачу нараховується в розмірі фактичних збитків, призначену відповідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС» ( зі змінами) та розмір якої складає 4606.53 грн.

28.12.2014р. на підставі Закону № 76-VII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" ст. 50, 54 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладені в новій редакції, де умови, порядок призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратоюгодувальникавнаслідокЧорнобильськоїкатастрофивизначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Так, у відповідності ч.1 ст. 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Отже, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України є органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України, тобто Кабінету Міністрів України надано право визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в п.п.2, 3 ст.116 Конституції України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правомірність власних дій, які є предметом оскарження позивачем. Відповідач, виплачуючи позивачеві пенсію згідно порядку та в розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, діяв в межах своїх повноважень і на підставі діючого законодавства, а отже передбачених законом підстав для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 2,4,17,18,19,49,51,183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лівобережного об»єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії, - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий: