Справа № 804/8042/16
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2017 року м. Дніпросправа № 804/8042/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Головко О.В. Суховаров А.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року, суддя першої інстанції Єфанова О. В.,

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-ПРОМ» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ-ПРОМ» звернулося до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, в якому просило визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09 листопада 2016 року № , 01.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки податкового органу в акті перевірки безпідставні та необґрунтовані, позивачем сформовано податковий кредит без порушення норм чинного податкового законодавства. Податкові накладні, на підставі яких сформовано податковий кредит не мають недоліків та порядок їх заповнення відповідає вимогам, встановленим законодавством, внаслідок чого податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС від 09.11.2016 року за № та №.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що податковий кредит позивачем сформовано на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Металлсервіс Україна» в

період червень 2014 року - жовтень 2014 року на суму ПДВ 53 338,27 грн. Під час обшуку, який було проведено у межах кримінального провадження щодо організованої групи під керуванням ОСОБА_2, співучасники: ОСОБА_3, ОСОБА_4, які підозрюються у створенні, придбанні низки суб'єктів господарювання, які незаконно формували податковий кредит з ПДВ та валові витрати для підприємств реального сектору економіки. При проведенні обшуку було вилучено в тому числі і печатку ТОВ «Металлсервіс Україна». В наданих до перевірки податкових накладних, видаткових накладних, договорі та специфікації, стоїть печатка ТОВ «Металлсервіс Україна». До перевірки не надано транспортні документи, що підтверджують перевезення товару (надання транспортних послуг). Враховуючи відсутність первинних документів, наявність яких передбачена умовами договору, відсутність складських/виробничих приміщень, автотранспорту, достатньої кількості кваліфікованого персоналу, виникають сумніви щодо надходження товару позивачу від ТОВ «Металлсервіс Україна».

Відповідачем подано письмове клопотання про заміну відповідача - Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС його правонаступником - Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків ДФС у зв'язку з реорганізацією.

Розглянувши дане клопотання та додані до нього документи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність здійснення процесуального правонаступництва відповідно до статті 52 КАС України, шляхом заміни відповідача Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС його правонаступником - Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків ДФС .

Представник відповідача у судовому засіданні підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягає на її задоволенні.

Представники позивача заперечують проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АРТ-ПРОМ» з питань дотримання вимог податкового законодавства України по взаємовідносинам з ТОВ «Металлсервіс Україна» за період з 01.01.2014 року по 31.07.2016 року, за результатом якої встановлено наступні порушення:

1) підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 135.5.4 пункту 135.4 статті 135, підпункту 137.10 статті 137 Податкового кодексу України, що призвело до заниження об'єкта оподаткування податку на прибуток за 2014 рік на 611 711 грн.;

2) статті 192, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, статті 201 Податкового кодексу України, а саме заниження позитивного значення між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту на загальну суму 53 338 грн., внаслідок чого порушено пункт 200.2 статті 200 Податкового кодексу України та як наслідок занижено суму ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету на 53 338 грн., в тому числі по періодам:

- за червень 2014 року на 3768 грн.;

- за липень 2014 року на 13647 грн.;

- за вересень 2014 року на 10822 грн.;

- за жовтень 2014 року на 25101 грн.

За результатами перевірки складено Акт №183/28-01-40-01-36989671 від 24.10.2016 pоку, на підставі якого відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: від 09.11.2016 року №, яким ТОВ «АРТ-ПРОМ» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 53 338грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 26 669 грн. та № від 09.11.2016 року, яким ТОВ «АРТ-ПРОМ» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств за основним платежем 110 108 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 55 054 грн.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, з метою захисту своїх прав позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту14.1 статті14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з, зокрема, придбання або виготовлення товарів (у томі числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду зокрема, у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів, у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті.

За приписами пункту 138.2 статті 138 ПК, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК).

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, що повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У 2014 році між ТОВ «АРТ-ПРОМ» (покупець) та ТОВ «Металлсервіс Україна» (постачальник) укладено договір поставки № 31ТП/2014 від 10 червня 2014 року. Предметом договору є постачання товару, який зазначено в Специфікації.

Досліджуючи питання щодо реальності здійснення господарських операцій між ТОВ «АРТ-ПРОМ» та ТОВ «Металлсервіс Україна» колегія суддів виходить з наступного.

Факт виконання цього договору підтверджено: видатковими накладними, податковими накладними, розрахунками коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних, що містяться в матеріалах справи.

Оплату за поставлений товар здійснено шляхом безготівкових розрахунків, що підтверджується платіжними дорученнями.

Придбана сировина від ТОВ «Металлсервіс Україна» була використана позивачем для виробництва готової продукції, яка була реалізована, одержано прибуток, з якого сплачено податок на прибуток і податок на додану вартість.

В акті перевірки встановлено, що заборгованість за поставлений товар відсутня, платіжні доручення до перевірки були надані. В платіжних дорученнях заповнені обов'язкові реквізити: назва платника, його код за ЄДРПОУ, рахунок платника, призначення платежу - оплата ТМЦ по дог.№31/ТП/2014 від 10/06/14, назва отримувача коштів, його ЄДРПОУ, рахунок одержувача коштів.

Договір підписано фізичними особами - керівниками підприємств, які на момент укладання угоди виконували представницькі функції згідно зі статутом: зі сторони позивача - директор ОСОБА_5, зі сторони ТОВ «Металлсервіс Україна» - директором ОСОБА_6 Згідно підпункту 9.1. пункту 9 вказаного договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скраплення печатками сторін та діє до 31 грудня 2014 року.

У акті перевірки № 183/28-01-40-01-36989671 від 24.10.2016 року зазначено, що обшук проводився 22.03.2016 року за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_4, які є співучасника організованої групи під керівництвом ОСОБА_2 у створенні, придбанні низки суб'єктів господарювання в т. ч. ТОВ «Металлсервіс Україна», однак під час укладання та дії договору керівником ТОВ «Металлсервіс Україна» була ОСОБА_6, яка у кримінальному провадженні, на яке посилається відповідач не фігурує.

Обставини, за яких у організованої групи: ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, виявлено печатку ТОВ «Металлсервіс Україна» не встановлено.

ТОВ «Металлсервіс Україна» не мало дефектів у правовому статусі, а саме: на момент укладання договору та вчинення господарських операцій підприємство було зареєстровано як юридична особа, як платник податку на додану вартість. Інформація про правовий статус ТОВ «Металлсервіс Україна» була перевірена позивачем на офіційному сайті ДПА України, де негативна інформації щодо вказаного підприємства відсутня.

За даними звіту 1ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» за 4 квартал 2014 року кількість працівників ТОВ «Металлсервіс Україна» складала 4 особи, що є достатнім для здійснення господарської діяльності підприємства.

Виходячи зі специфіки поставки товару як предмета господарської операції, надані позивачем документи є достатнім доказом підтвердження фактичного виконання такої господарської операції.

З наданих позивачем первинних документів можливо встановити суть та зміст господарських операцій, вказані документи підтверджують фактичне отримання позивачем товару, що був предметом вищезазначеного договору, обсяг товару та його оплату.

Доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку позивача матеріали справи не містять, як не містить таких висновків і акт перевірки.

Вказаним спростовуються доводи податкового органу щодо відсутності належних доказів реальності виконання сторонами договорів.

Тож безпідставними є доводи відповідача щодо порушення податкового законодавства контрагентами позивача, оскільки оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

Враховуючи положення частини 2 статті 61 Конституції України щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, діюче законодавство України, так само як Податковий кодекс України не передбачає відповідальності у виді донарахування податкових зобов'язань, застосування штрафних санкцій або не підтвердження права на податковий кредит на господарюючого суб'єкта за можливі неправомірні дії свого контрагента; окрім того, не передбачає обов'язку або права одного платника податку контролювати показники податкової звітності з податку на додану вартість іншого платника податку, або на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

У податковому праві визнається критерій добросовісності платника податків, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Таким чином, порушення допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.

На час здійснення господарських операцій контрагент позивача мав спеціальну податкову правосуб'єктність, перебували на обліку платників податків, а також були зареєстрованим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що підтверджується матеріалами справи, та не спростовано відповідачем.

Податковим органом не надано доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які б допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з вказаним підприємством було одержання позивачем податкової вигоди.

Також, відповідачем не доведено, що укладений між позивачем та його контрагентом договір і первинні документи підписані не уповноваженими на те особами.

Відповідачем не доведено здійснення позивачем та його контрагентом господарських операцій поза межами їх статутної діяльності.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Металлсервіс Україна».

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 19.12.2017 та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції відповідно до статей 327-331 КАС України.

Повне судове рішення буде складено протягом 5 днів.

Повне судове рішення складено 22.12.2017.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров