Справа № 644/7499/17
Суддя: Клименко А. М.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/7499/17
Провадження № 2-а/644/276/17
Справа № 644/7499/17
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2017 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Клименка А.М.,

при секретарі Голік О.К.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова і просила зобовязати відповідача перевести її пенсію на пенсію її померлого чоловіка ОСОБА_4 в розмірі 60 % одержуваної ним пенсії за вислугу років з 10 жовтня 2017 року, з виплатою компенсації з урахуванням отриманих позивачем пенсійних виплат.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що 06 жовтня 2000 року її чоловік перебував на обліку у відповідача, а з 05 листопада 2001 року він отримував пенсію за вислугу років, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 % середнього заробітку на посаді прокурора. 25 вересня 2017 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення його пенсії на пенсію чоловіка, але рішенням № 243 від 20 жовтня 2017 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав пояснення, які цілком співпадають з його письмовими запереченнями, відповідно до яких 10 жовтня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення його пенсії за вислугу років на пенсію по втраті годувальника, а саме на пенсію, яку отримував ОСОБА_4, який помер 25 вересня 2017 року.

Починаючи з листопада 2001 року ОСОБА_4 перебував на обліку у відповідача та отримував пенсію за вислугу років, призначену йому на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії / щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про прокуратуру», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного Кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата України.

Оскільки з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах визначених вищевказаними законами не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Таким чином, на думку відповідача, відсутні підстави для переведення ОСОБА_1 на пенсію чоловіка, тобто на пенсію по втраті годувальника.

Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судовим розглядом встановлено, що позивач з 26 червня 2000 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років (педагогічний стаж) (а.с. 8, 9).

З 06 жовтня 2000 року чоловік позивача ОСОБА_4 перебував на обліку у відповідача, а з 05 листопада 2001 року він отримував пенсію за вислугу років, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 % середнього заробітку на посаді прокурора (а.с. 10, 12, 13).

25 вересня 2017 року ОСОБА_4 помер (а.с. 18).

Після смерті ОСОБА_4 позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення його пенсії на пенсію чоловіка (а.с. 19).

Рішенням відповідача № 243 від 20 жовтня 2017 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника згідно Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 20).

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV непрацездатним членам сімї померлого годувальника, до яких відносяться, у тому числі чоловік (дружина) померлого, які досягли пенсійного віку, може бути призначена пенсія у звязку з втратою годувальника. При цьому закон визначає, що члени сімї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у звязку з втратою годувальника.

Частиною 19 статті 86 чинного на час виникнення спірних правовідносин Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року (в редакції 12 травня 2016 року) визначено, що пенсія у звязку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сімї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті за наявності у померлого працівника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 % середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сімї, 70 % - на двох і більше членів сімї.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванні» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного Фонду.

Згідно з довідкою № 18-79 від 10 лютого 2016 року ОСОБА_4 працював в прокуратурі Харківської області на посаді прокурора району (а.с. 13).

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно правовими актами.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру».

Приписи частин 12, 17, 19 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, які були чинними на момент призначення позивачу пенсії, передбачали, що членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сімї, 80 відсотків на двох і більше членів сімї (частина 12). Обчислення (перерахунок) пенсії провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку та відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько - слідчих працівників. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Станом на момент призначення чоловіку позивача пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно з Законом України «Про прокуратуру», на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько слідчих працівників.

Положеннями частин 13, 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який набрав чинності 15 липня 2015 року (в редакції, чинній на час звернення позивача за перерахунком пенсії) передбачено, що пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час виникнення спірних правовідносин зазначені умови і порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

Чинним на момент звернення позивача до уповноваженого органу (територіального органу Пенсійного фонду України) законодавством передбачена можливість перерахунку раніше призначених пенсій, а відтак встановлене право особи, яка отримує відповідно до законодавства про прокуратуру пенсію за вислугу років, на її перерахунок за певних умов та в порядку, які на даний час Урядом не визначені.

Норми статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, які безпосередньо визначали умови перерахунку пенсії, були виключені з цього Закону, а питання визначення умов та порядку перерахунку таких пенсій віднесено до компетенції КМУ з набранням чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VІІ (набрав чинності 01 січня 2015 року).

Пунктом 16 розділу ІІІ Прикінцевих положень вказаного Закону зобовязано КМУ у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом, тобто до кінця січня 2015 року, забезпечити та прийняти нормативно правові акти, необхідні для реалізації цього Закону.

Відсутність затверджених КМУ порядку та умов перерахунку призначених пенсій не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Приймаючи до уваги, що КМУ не вжито заходів на реалізацію вищевказаної норми, виходячи з приписів частини 1 статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи, та статті 22, згідно з якою закріплені Конституцією України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 60 % від середнього заробітку, вказаного у довідці прокуратури Харківської області № 18-79 від 10 лютого 2016 року, і що при такому перерахунку мають застосовуватися норми, що визначали умови та порядок перерахунку пенсії, які діяли на момент її призначення чоловіку позивача.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуванням та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність країни, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення КСУ від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях КСУ розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не можу бути звужено шляхом внесення змін та законодавства.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладеній у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовуються у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить відповідну норму права.

Враховуючи наведені правові норми та обставини справи, суд вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії в розмірі та порядку, визначеному статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу, а відтак приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також суд зазначає, що Порядок визначення виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії та коригування цих виплат у звязку з підвищенням розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин, встановлений частинами 2, 3 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 2 ст. 50-1 цього Закону, розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Частиною 3 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що середньомісячна сума зазначених виплат за 24 та 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією чи за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно на 24 або 60. Коригування зазначених виплат проводиться шляхом застосування коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин. Посадовий оклад, надбавки за класний чин та вислугу років при призначенні пенсії враховуються в розмірах, встановлених на день звільнення з роботи, що дає право на даний вид пенсії.

Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідно посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина 12 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру»).

Отже, призначення (перерахунок) пенсії працівникам прокуратури провадиться відповідно до порядку, встановленого наведеними нормами Закону з урахуванням посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років та інших виплат, скоригованих на коефіцієнт загального підвищення розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин. При цьому заробіток для перерахунку пенсії не може перевищувати розміру чинної заробітної плати за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час перерахунку пенсії.

Порядок обчислення розміру виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначений частинами 2 та 3 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» і цей порядок застосовується як при призначенні пенсії так і при її перерахунку, оскільки частина 17 цієї статті, якою встановлено підстави та порядок перерахунку призначеної пенсії, не передбачає іншого, особливого порядку обчислення розміру цих виплат, відмінного від того, який застосовується при призначенні пенсії. Тобто коригування виплат шляхом застосування коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин проводиться як при призначенні пенсії, так і при її перерахунку.

Виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, положення п. 5 Прикінцевих положень зазначеного Закону № 213 від 02 березня 2015 року стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Суд зауважує на тому, що в тексті вказаного Закону чітко визначено, що з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України. При цьому право на перерахунок пенсії виникло ще при призначенні пенсії, а отже з 10 жовтня 2017 року перешкоди для перерахунку призначеної пенсії відсутні.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року, яким врегульовано питання пенсійного забезпечення та перерахунку пенсій працівників прокуратури, а саме статтею 86 Закону.

Норми щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури за Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року не могли бути скасовані пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», оскільки норми Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури набрали чинності 15 липня 2015 року.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії по втраті годувальника згідно з довідкою прокуратури № 18-79 від 10 лютого 2016 року, діяв не на підставі та не у спосіб, які передбачені законодавством та Конституцією України.

Відповідно до ст. 139 КАС України з відповідача слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань сплачену суму судового збору в розмірі 640 грн.

Відповідно до ст. ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року (в редакції 12 травня 2016 року), Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванні», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобовязання вчинити дії задовольнити.

Зобовязати Індустріальне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова перевести пенсію ОСОБА_1 на пенсію її померлого чоловіка ОСОБА_4 в розмірі 60 % одержуваної ним пенсії за вислугу років з 10 жовтня 2017 року, з виплатою компенсації з урахуванням отриманих нею пенсійних виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: