Справа № 825/1215/17
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1215/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін матеріали апеляційної скарги ОСОБА_3 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - Позивач) звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (далі - Відповідач, ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області) в якому просила визнати протиправною відмову відповідача у ненаданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянку орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого сільського господарства на території Браницької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву і прийняти відповідне рішення.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05.05.2017 ОСОБА_3 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Браницької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області. Позивачем до зазначеної заяви було надано копію паспорта останньої та графічні матеріали з місцем розташування земельної ділянки (а.с.88-91).

Листом № Я-10902/0-4983/6-17 від 06.06.2017 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області повідомило ОСОБА_3 про відмову у наданні дозволу, зазначивши про відсутність правових підстав, мотивувавши свою відмову посиланням на дані Державного земельного кадастру та інформації, наданої Відділом у Бобровицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, вказавши, що земельний масив, в межах якого розміщена земельна ділянка, з приводу якої позивач звернулася, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» передбачений для передачі у власність виключно громадянам-учасникам АТО та членам сімей загиблих на сході України.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що враховуючи покладений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 898-р на відповідача обов'язок, останній не мав правових підстав щодо надання відповідного дозволу на розроблення документації із землеустрою позивачу, оскільки земельний масив, в межах якого розміщена бажана земельна ділянка, передбачений для передачі у власність виключно громадянам-учасникам АТО та членам сімей загиблих на сході України, яким законодавством надано пільги.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-111 (далі по тексту - ЗК України) ( в редакції чинній на момент спірних правовідносин), а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно із ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується.

Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Земельні відносини - це відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади (ст.2 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст.5 ЗК України земельне законодавство базується на принципах:

а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва;

б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави;

в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом;

г) забезпечення раціонального використання та охорони земель;

ґ) забезпечення гарантій прав на землю;

д) пріоритету вимог екологічної безпеки.

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом ( п. є-1 ст.15-1 ЗК України).

Стаття 80 ЗК України закріплює суб'єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб'єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб'єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб'єктом права власності на землі державної власності.

При цьому, ст.122 ЗК України розмежовано повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Так, ч.4 ст.122 ЗК України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до вимог чинного законодавства та Положення про ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області повноваження, які передбачені ч. 4 ст.122 ЗК України, покладені на відповідача.

Положення про ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області затверджено наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 № 308.

Отже, чинне законодавство України чітко визначає орган, який розпоряджається землями сільськогосподарського призначення державної власності та обсяг його повноважень.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що право на землю має конституційну основу, адже ст.14 основного закону визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Разом з тим, земельне законодавство передбачає, що зацікавлена особа в заяві про надання земельної ділянки вказує орієнтовну площу цієї земельної ділянки, її цільове призначення та місцезнаходження (ст.ст. 118; 123; 124 ЗК України).

Відповідно до ч. 6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, ЗК України чітко визначає орган та порядок надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення (державної власності) в оренду чи у власність.

Між тим, правовими положеннями п.14 ч.1 ст.12 Закону України від 22.10.1993 № 3551 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них надаються пільги, в тому числі і першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

На виконання вказаного закону, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру, обласним та Київській міській державним адміністраціям вказано забезпечити:

- розгляд у першочерговому порядку звернень учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок;

- розміщення на власних офіційних веб-сайтах інформації про місце розташування, цільове призначення та площу земельних ділянок, які можуть бути відведені учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції;

- надання в десятиденний строк після подання учасниками антитерористичної операції або членами сімей загиблих учасників антитерористичної операції заяв про надання їм земельних ділянок відповідної інформації Державній службі у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції.

Як було вже зазначалося, 05.05.2017 позивач звернулась довідповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га, на території Браницької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області.

За результатами розгляду заяви позивача, ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області було повідомлено та вказано, що згідно даних Державного земельного кадастру та інформації, наданої Відділом у Бобровицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, земельний масив, в межах якого розміщена земельна ділянка, з приводу якої звернулась ОСОБА_3, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» передбачений для передачі у власність виключно громадянам-учасникам АТО та членам сімей загиблих на сході України.

Зазначена інформація про резервування земель для подальшого відведення їх у власність учасникам бойових дій міститься на веб-сайті ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області.

Зокрема, на зазначеній сторінці веб-сайту наявна Довідка по Чернігівській області стосовно земельних ділянок, які можуть бути передані учасникам антитерористичної операції.

Відповідно до витягу із сторінки веб-сайту на території Браницької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області зарезервовано землі, для подальшого відведення їх у власність учасникам бойових дій (долучено до матеріалів справи).

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, як територіальний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, не мав правових підстав щодо надання ОСОБА_3 відповідного дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки земельний масив, в межах якого розміщена бажана земельна ділянка, передбачений для передачі у власність виключно громадянам-учасникам АТО та членам сімей загиблих на сході України, яким законодавством надано пільги.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та надано обґрунтовані доводи прийнятого рішення, відповідно до норм чинного законодавства.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 329 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Суддя-доповідач: М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова