Справа № 808/2542/17
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2017 року о 11 год 57 хв.Справа № 808/2542/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого- судді Стрельнікової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Батигіна О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

позовом: ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач або ОСОБА_1 ) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 південного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України від 27.07.2017 №584 «Про результати проведення службового розслідування за фактами, викладеними у заяві громадянина ОСОБА_2 ».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами проведеного службового розслідування за фактами, викладеними у заяві громадянина ОСОБА_2 , за систематичне порушення військової дисципліни та порушення вимог ст. 56 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, емоційну поведінку із цивільними особами, що порочить честь і гідність військовослужбовця Національної гвардії України, позивача попереджено про неповну службову відповідність. Позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, по-перше, єдиною підставою для накладення на військовослужбовця стягнення є факт вчинення дисциплінарного проступку, між тим, за наслідками службового розслідування у діях позивача не було виявлено ознак дисциплінарного проступку, про що прямо вказано в п. 1 оскаржуваного наказу. По-друге, позивач вказує, що підставою для проведення службового розслідування стало надходження листа військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України зі скаргою громадянина ОСОБА_2 на некоректну поведінку по відношенню до нього майора ОСОБА_1 . У висновку проведення службового розслідування зазначено, що ОСОБА_2 було подано до Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області заяву за даними фактами, а за результатами перевірки Василівським відділом поліції ГУНП в Запорізькій області даних фактів громадянину ОСОБА_2 надано відповідь про те, що фактів правопорушень не встановлено. Матеріальних збитків громадянину ОСОБА_2 не нанесено. Отже, рішення про проведення відносно ОСОБА_1 службового розслідування було прийнято без наявності достатніх правових підстав, а саме за відсутності встановлених фактів правопорушень та відсутності матеріальних збитків у заявника ОСОБА_2 . По-третє, проведене щодо позивача службове розслідування було неповним та необ`єктивним. Так, службовим розслідуванням було лише встановлено, що позивач мав бесіду з ОСОБА_2 та з його слів вів себе емоційно та зухвало. Інших фактичних обставин, їх наслідків, будь-яких неправомірних дій або бездіяльності з боку позивача встановлено не було. Окрім того, при проведенні службового розслідування відповідач обмежився лише поясненнями ОСОБА_2 , позивача та запитав на позивача характеристику у командира 1 патрульного батальйону. Відповідачем не було викликано інших осіб, які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, хоча у своїх поясненнях позивач вказував, що під час його з ОСОБА_2 бесіди був присутній ОСОБА_3 та повідомив про готовність останнього надати пояснення. Також в оскаржуваному наказі не вказано, чому до позивача застосовано такий вид дисциплінарного стягнення як попередження про неповну службову відповідність, а не інший менш суворий вид дисциплінарного стягнення, з огляду на те, що у діях позивача встановлено відсутність складу дисциплінарного проступку, а попередження про неповну службову відповідність є досить суворим заходом дисциплінарного впливу. Враховуючи вищевикладене, позивач просить позов задовольнити.

19.10.2017 представником позивача подано до суду заяву про зміну предмету позову (вх. №28415), в якій він просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 південного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України від 27.07.2017 №584 «Про результати проведення службового розслідування за фактами, викладеними у заяві громадянина ОСОБА_2 »;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 суму щомісячної додаткової грошової винагороди за серпень 2017 року у розмірі 30% місячного грошового забезпечення, на які дану суму було зменшено через застосування дисциплінарного стягнення на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 південного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України від 27.07.2017 №584 «Про результати проведення службового розслідування за фактами, викладеними у заяві громадянина ОСОБА_2 ».

04.12.2017 на адресу суду від представника позивача надійшла заява (вх. №33758), якою він відкликає заяву про зміну предмету позову від 19.10.2017 та просить суд розглядати первісно заявлені позовні вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в позові, виходячи із підстав, що викладені в письмових запереченнях проти адміністративного позову (вх. №25504 від 19.09.2017). В обґрунтування заперечень зазначено, що твердження позивача про відсутність підстав для видання наказу про призначення службового розслідування є безпідставними, оскільки службове розслідування було призначено з метою з`ясування фактів, викладених у скарзі громадянина ОСОБА_2 та уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини посадових осіб військової частини. Враховуючи, що офіцер Національної гвардії України майор ОСОБА_1 за останній час став на шлях систематичного порушення військової дисципліни, а саме: притягувався до дисциплінарної відповідальності, командиром частини було прийнято рішення оголосити позивачу стягнення попередження про неповну службову відповідність. Твердження позивача, що єдиною передумовою для накладення дисциплінарного стягнення є вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки в Дисциплінарному статуті ЗСУ жодного посилання на термін «дисциплінарний проступок» немає. Також в жодній статті статуту немає таких передумов накладення дисциплінарного стягнення як тільки після скоєння дисциплінарного проступку. Вважає висновки службового розслідування обґрунтованими, а прийнятий наказ правомірним та просить відмовити в позові.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю виходячи із наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 12.07.2017 на адресу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшов лист від військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України №3499 вих.-17 від 07.07.2017 зі скаргою громадянина ОСОБА_2 (а.с. 73 74). В даній скарзі вказано, що в адресу ОСОБА_2 надходять погрози. 29.06.2017, о 18:00 годині, ОСОБА_2 зателефонував ОСОБА_4 , який служить в В/Ч НОМЕР_1 , та при особистій зустрічі повідомив, що у нього оформлені документи на землю пайщиків ОСОБА_2 та він збирається зібрати врожай пшениці, що належить ОСОБА_2 .

Керуючись статтею 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, для з`ясування причин і умов вчинення порушення та ступеня вини, командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_5 було видано наказ №563 від 12.07.2017 «Про призначення службового розслідування по фактам, викладеним в зяві громадянина ОСОБА_2 ». Для проведення службового розслідування призначено заступника командира частини (з громадської безпеки) полковника ОСОБА_6 . Термін проведення службового розслідування встановлено до 07.08.2017 (а.с.72).

За результатами проведеного службового розслідування заступником командира (з громадської безпеки) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_6 складено висновок проведення службового розслідування по фактам викладеним у заяві громадянина ОСОБА_2 , який затверджено т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 27.07.2017 (а.с.112-115).

Як зазначено у вищевказаному висновку службового розслідування, 18.07.2017 під час особистої зустрічі громадянин ОСОБА_2 пояснив, що в 2006 році він заключив договори оренди земельної ділянки із громадянами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Терміни дії цих договорів закінчуються 30.05.2017, тому він восени 2016 року посіяв озиму пшеницю. 30.06.2017 йому зателефонував ОСОБА_1 та вони домовились про зустріч. Під час зустрічі ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 , що із громадянами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 укладені нові договори оренди земельних ділянок, на підставі цього зерно зберуть. Під час зустрічі ОСОБА_1 вів себе зухвало. Після даної зустрічі ОСОБА_2 поїхав до Василівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та написав по даному факту заяву. Після перевірки Василівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області даних фактів, громадянину ОСОБА_2 надана відповідь, що фактів правопорушень не встановлено. Дізнавшись, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , громадянин ОСОБА_2 поїхав до військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України та там написав заяву.

Також у висновку службового розслідування вказано, що під час опитування майора ОСОБА_1 встановлено, що між Фермерським господарством «СМЕНА» та громадянами ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 були укладені договори оренди земельних ділянок від 01.06.2017. Орендодавці звернулись до керівництва Фермерського господарства «СМЕНА» з проханням роз`яснити хто їм поверне зерно та заплатить кошти, так як, одна угода закінчилась 30.05.2017, а друга розпочалась 01.06.2017. До ОСОБА_1 звернувся його товариш із керівництва Фермерського господарства «СМЕНА» із проханням поговорити із ОСОБА_2 щодо вирішення спірних питань стосовно урожаю, який знаходиться на земельних ділянках, що в оренді у ФГ «СМЕНА». Дане прохання було обумовлено тим, що ОСОБА_1 проходить службу у правоохоронних органах та більше обізнаний у законодавстві України й знає громадянина ОСОБА_2 та його батьків. Дана бесіда відбулась емоційно, громадянин ОСОБА_2 заявив, що після збирання зерна він розрахується із орендодавцями в грудні 2017 року.

В висновку службового розслідування заступником командира (з громадської безпеки) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_6 зроблено висновок, що своєю поведінкою заступник командира 1 патрульного батальйону по роботі з особовим складом майор ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України - військовослужбовці повинні бути ввічливими у спілкуванні з іншими особами, додержуватись громадського порядку. Не дотримання кодексу етичної поведінки військових посадових осіб та інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави у Національній гвардії України, пункт 2.3 військова посадова особа має діяти неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-якого громадянина незалежно від своїх особистих поглядів чи переконань. В ході проведення розслідування командир 1 патрульного батальйону належну характеристику на майора ОСОБА_1 не надав. Матеріальних збитків громадянину ОСОБА_2 не нанесено. Причинами даного випадку стали: 1. Неналежне виконання обов`язків військовослужбовця згідно вимог статутів Збройних Сил України заступником командира 1 патрульного батальйону по роботі з особовим складом майором ОСОБА_1 ; 2. Низькі морально-ділові якості заступника командира 1 патрульного батальйону по роботі з особовим складом майора ОСОБА_1 .

За результатами проведеного службового розслідування заступником командира (з громадської безпеки) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_6 в резолютивній частині висновку службового розслідування вказано таке:

Вважав би:

1. Факти, викладені в заяві громадянина ОСОБА_2 підтвердились частково. В діях заступника командира 1 патрульного батальйону по роботі з особовим складом майора ОСОБА_1 правопорушень не виявлено, тому дані факти дисциплінарним проступком не вважати.

2. За порушення вимог ст. 56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та емоційну поведінку із цивільними особами, що порочить честь і гідність військовослужбовця Національної гвардії України, заступник командира 1 патрульного батальйону по роботі з особовим складом майора ОСОБА_1 заслуговує стягнення, але враховуючи, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №561 від 07.07.2017 йому оголошено догану, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №573 від 18.07.2017 йому оголошено сувору догану, обмежитись останнім.

27.07.2017 т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковником ОСОБА_7 видано наказ №584 «Про результати проведення службового розслідування за фактами, викладеними у заяві громадянина ОСОБА_2 », за змістом пунктів 1, 2 резолютивної частини якого:

1. Факти, викладені в заяві громадянина ОСОБА_2 підтвердились частково. В діях заступника командира 1 патрульного батальйону по роботі з особовим складом майора ОСОБА_1 правопорушень не виявлено. Але є факт порушення військової дисципліни, який згідно із наказом командувача Національної гвардії України №333 від 30.05.2017, дисциплінарним проступком не вважати.

2. За систематичне порушення військової дисципліни та порушення вимог ст. 56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, емоційну поведінку із цивільними особами, що порочить честь і гідність військовослужбовця Національної гвардії України, заступника командира 1 патрульного батальйону по роботі з особовим складом майора ОСОБА_1 попередити про неповну службову відповідність (а.с.9-10).

Не погоджуючись із висновками службового розслідування та прийнятим наказом, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 (надалі Закон № 2232-XII). Цей Закон також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється:

громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом;

іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на підставі укладеного контракту про проходження громадянами України військової служби у внутрішніх військах МВС України, обіймає посаду заступника командира 1 патрульного батальйону по роботі з особовим складом, має звання майор.

Частиною четвертою статті другої Закону № 2232-XII визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України №548-XIV від 24.03.1999 «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (надалі Статут внутрішньої служби).

Частинами другою та четвертою вступу Статуту внутрішньої служби визначено, що Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Дія Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та на інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Статтею 4 Статуту визначено, що повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами статей 5, 6 Статуту внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Статтею 56 Статуту внутрішньої служби визначено, що військовослужбовці повинні бути ввічливими у спілкуванні з іншими особами, виявляти особливу увагу до осіб похилого віку, жінок і дітей, поступатися їм місцем у громадському транспорті, сприяти захистові честі й гідності громадян, додержанню громадського порядку, а також подавати допомогу при нещасних випадках, виникненні пожежі чи стихійного лиха.

Згідно з ст.ст. 26, 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551-XIV від 24.03.1999 затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (надалі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Частиною четвертою преамбули Дисциплінарного статуту визначено, що дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України (ст. 1 Дисциплінарного статуту).

Частинами першою та третьою статті 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту, застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Таким чином, передумовою для накладення дисциплінарного стягнення може бути факт невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Військове звання майор, яке має позивач, віднесено до військових звань старшого офіцерського складу.

Статтею 68 Дисциплінарного статуту передбачено, що на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) попередження про неповну службову відповідність;

д) пониження в посаді;

е) пониження військового звання на один ступінь;

є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю;

ж) позбавлення військового звання.

Згідно з ст. 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

За приписами частини першої статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Частиною першою статті 85 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

А частиною сьомою статті 85 Дисциплінарного статуту встановлено, що порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Відповідно до ст.ст. 86, 87 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Згідно зі статтями 84-88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою належної організації заходів, спрямованих на захист прав і свобод людини, зміцнення військової дисципліни, попередження надзвичайних подій за участю військовослужбовців, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань та прийняття законних рішень за їх висновками, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1133 від 24.10.2014 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань у Національній гвардії України (надалі Інструкція №1133).

Ця Інструкція визначає порядок проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Національної гвардії України у разі надходження до Головного управління Національної гвардії України, територіальних управлінь, з`єднань, військових частин (підрозділів), вищих військових навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів охорони здоров`я, установ Національної гвардії України відомостей про вчинення ними дій, які порушують права і свободи громадян, а також за фактами невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцями своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни, порядку несення служби або громадського порядку, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення (абз. 1 п. 1 Інструкції №1133).

Підстави для проведення службового розслідування визначені в розділі ІІ Інструкції №1133.

Окрім підстав для проведення службового розслідування, наведених в п. 1 розділу ІІ Інструкції №1133, службове розслідування може також проводитися з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини службових осіб (п. 2 розділу ІІ Інструкції №1133).

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції №1133, підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих у встановленому законодавством України порядку.

Як встановлено судом із матеріалів справи, підставою для призначення службового розслідування відносно позивача стало находження листа від військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України №3499 вих.-17 від 07.07.2017 зі скаргою громадянина ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що в скарзі ОСОБА_2 не наведено жодної з підстав, передбачених пунктом 1 розділу ІІ Інструкції №1133.

Підпунктом 1 пункту 1 розділу ІІ Інструкції №1133 передбачено, що службове розслідування проводиться в разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, вимог законодавства, наказів начальників (керівників) чи інших розпорядчих документів, що негативно вплинуло на стан виконання покладених на Національну гвардію України службово-бойових завдань або створило загрозу здоров`ю чи життю особового складу та/або призвело до порушення прав та законних інтересів громадян, до людських жертв чи інших тяжких наслідків, порушень громадського порядку, заподіяння шкоди державі, підприємству, установі, організації незалежно від форми власності чи об`єднанню громадян.

Зі змісту наведеною норми слідує, що підставою для проведення службового розслідування на її підставі є негативний вплив на стан виконання покладених на Національну гвардію України службово-бойових завдань або створення загрози здоров`ю чи життю особового складу та/або порушення прав та законних інтересів громадян, настання людських жертв чи інших тяжких наслідків, порушень громадського порядку, заподіяння шкоди державі, підприємству, установі, організації незалежно від форми власності чи об`єднанню громадян, внаслідок невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, вимог законодавства, наказів начальників (керівників) чи інших розпорядчих документів.

Разом з тим, скарга ОСОБА_2 не обґрунтована невиконанням або неналежним виконанням військовослужбовцем ОСОБА_1 службових обов`язків, вимог законодавства, наказів начальників (керівників) чи інших розпорядчих документів.

Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що службове розслідування проводиться також й у разі надходження відомостей про вчинення військовослужбовцем дій, які порушують права і свободи громадян, оскільки, за змістом розділу ІІ Інструкції №1133, такі дії повинні бути пов`язані із невиконанням або неналежним виконанням військовослужбовцем службових обов`язків або з вчиненням військовослужбовцем правопорушення, що містить ознаки кримінального правопорушення або адміністративного корупційного правопорушення.

Як то прямо вказано в висновку службового розслідування та підтверджується висновком Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області за зверненням гр. ОСОБА_2 (ЄО №3581 від 01.07.2017) від 12.07.2017, ознак кримінального правопорушення за результатом розгляду заяви ОСОБА_2 не виявлено.

Так само до суду не надано доказів вчинення позивачем адміністративного або адміністративного корупційного правопорушення.

Суд зазначає, що правова система України передбачає відповідальність особи як за адміністративні або кримінальні правопорушення так і за спеціальний вид правопорушень із окремим суб`єктом військовослужбовцем. Останній вид правопорушень має особливі ознаки, відмінні від двох попередніх, - вони пов`язані із суб`єктом правопорушення військовослужбовцем та порядком проходження ним військової служби. Викладені ж в заяві ОСОБА_2 обставини не відносяться до обставин проходження позивачем військової служби, які є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця, звідси, підстави для службового розслідування у відношенні позивача відсутні.

Окрім того, розділом V Інструкції №1133 встановлено, що службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено це розслідування, її обставини (час, місце) та наслідки;

осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення;

наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями (бездіяльністю) військовослужбовця;

конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який учинив правопорушення;

вимоги законів чи інших нормативно-правових актів або посадових інструкцій, які було порушено;

ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення;

форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного;

причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню;

чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Пунктом 1 розділу VIII Інструкції №1133 визначено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається з вступної, описової та резолютивної частин.

Згідно з абз. 1 8 п. 3 розділу VIII Інструкції №1133, в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про:

обставини, за яких військовослужбовцем (військовослужбовцями) скоєно дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі;

час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим;

посаду, звання, прізвище, ім`я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період військової служби, період перебування на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних» ), характеристику особи (зокрема про наявність або відсутність у неї незнятих дисциплінарних стягнень), яка вчинила дисциплінарний проступок, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам;

наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями військовослужбовця та їх наслідками;

умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього;

вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено;

наявність вини військовослужбовця (військовослужбовців), обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Відповідно до абз.абз. 1 4 п. 4 розділу VIII Інструкції №1133, у резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються:

підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення;

пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до військовослужбовця (військовослужбовців) конкретного дисциплінарного стягнення, кваліфікації отриманих тілесних ушкоджень (за наявності), обставин загибелі (смерті) військовослужбовця, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством;

запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Відповідно до п. 1 розділу Х Інструкції №1133, накладення дисциплінарного стягнення на військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, здійснюється у порядку і в спосіб, що визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Згідно з п. 2 розділу Х Інструкції №1133, командир (начальник), який призначив службове розслідування, розглядає висновок та всі інші матеріали службового розслідування і, якщо розслідування проведено усебічно та об`єктивно, а пропозиції щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, відповідають вимогам законодавства, затверджує його.

Якщо розслідування проведено неповно, а пропозиції щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, не відповідають вимогам законодавства, командир (начальник) продовжує строк розслідування, проте загальний строк його проведення не може перевищувати двох місяців, починаючи з дня його призначення.

Пунктами 4 та 5 розділу Х Інструкції №1133 визначено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення, а також особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Якщо за результатами розслідування встановлено відсутність вини військовослужбовця, стосовно дій якого воно проводилося, командир (начальник) доручає підлеглій посадовій особі довести до військовослужбовця результати розслідування.

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира (начальника), що вирішив накласти на особу дисциплінарне стягнення.

Отже, виключною підставою для накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України є встановлений факт вчиненого ним правопорушення, який має бути викладений у належним чином оформленому висновку службового розслідування. Висновок службового розслідування має містити, в тому числі й, відомості щодо мотиву та мети вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим, наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями військовослужбовця та їх наслідками. Тільки за таких обставин можна вважати, що службове розслідування проведено усебічно та об`єктивно. У випадку ж подання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, на затвердження висновку службового розслідування, яке проведено не повно, командир (начальник) продовжує строк розслідування.

Разом з тим, висновок службового розслідування відносно позивача не може визнаватися судом як усебічний та об`єктивний, адже ґрунтується лише на поясненнях заявника та позивача. Зі змісту висновку слідує, що відповідачем не вживалися жодні заходи з метою встановлення об`єктивної ситуації, про яку йдеться у заяві ОСОБА_2 , крім відібрання пояснень від самого заявника та позивача.

Суд приймає до уваги покликання позивача на те, що відповідачем не було вжито заходів з метою отримання пояснень від ОСОБА_3 , який за змістом пояснень позивача (а.с.76), був присутній під час особистої зустрічі позивача та ОСОБА_2 .

Також, висновок службового розслідування не містить відомостей щодо мотиву та мети вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку, його наслідків (їх тяжкості), що настали у зв`язку з цим, наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями військовослужбовця та їх наслідками.

Отже, з урахуванням того, що висновок службового розслідування не є усебічний та об`єктивний, командир (начальник), який призначив службове розслідування відносно позивача, відповідно до вимог абз. 2 п. 2 розділу Х Інструкції №1133, був зобов`язаний продовжити строк розслідування.

Водночас, в висновку службового розслідування вказано на відсутність правопорушень в діях позивача, тому дані факти дисциплінарним проступком не вважаються.

Також, в висновку службового розслідування не містяться рекомендації щодо застосування дисциплінарного стягнення до позивача з урахування наявності діючих дисциплінарних стягнень.

Разом з тим, оскаржуваним наказом вирішено:

1. Факти, викладені в заяві громадянина ОСОБА_2 підтвердились частково. В діях заступника командира 1 патрульного батальйону по роботі з особовим складом майора ОСОБА_1 правопорушень не виявлено. Але є факт порушення військової дисципліни, який згідно із наказом командувача Національної гвардії України №333 від 30.05.2017, дисциплінарним проступком не вважати.

2. За систематичне порушення військової дисципліни та порушення вимог ст. 56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, емоційну поведінку із цивільними особами, що порочить честь і гідність військовослужбовця Національної гвардії України, заступника командира 1 патрульного батальйону по роботі з особовим складом майора ОСОБА_1 попередити про неповну службову відповідність.

З урахуванням відсутності підстав, визначених розділом ІІ Інструкції №1133, для проведення відносно позивача службового розслідування, та того, що за результатами службового розслідування не встановлено факту вчинення позивачем правопорушення, а висновок, складений за результатами такого розслідування не є усебічним та об`єктивним, суд дійшов висновку, що під час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та як наслідок видання оскаржуваного наказу відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч цим вимогам відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності оскаржуваного наказу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що висновок службового розслідування є необґрунтованим, факт вчинення позивачем правопорушення недоведеним, у зв`язку з чим наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, прийнятий відповідачем на підставі встановлених висновком порушень, є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 південного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України № 584 від 27 липня 2017 року «Про результати проведення службового розслідування за фактами, викладеними у заяві громадянина ОСОБА_2 »

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України судові витрати у розмірі 640 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова