Справа № 822/3382/17
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3382/17
РІШЕННЯ

іменем України

21 грудня 2017 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участі:секретаря судового засідання Варченко В.В. позивача - ОСОБА_1 представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького міського відділу Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до відповідача, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Хмельницького міського відділу Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області у видачі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорту громадянина України у формі паспортної книжечки.

- зобов'язати Хмельницький міський відділ Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області оформити та видати бланк паспорту ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі паспортної книжечки, що не містить безконтактного електронного носія, з проставленням відмітки місця проживання, без передачі будь-яких даних щодо неї до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) їй унікального номеру в Єдиному державному демографічному реєстрі, без відцифровування її підпису, образу її обличчя та відбитків пальців рук.

11.12.17 року ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду відкрито провадження у даній справі.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 16.06.2017 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Після укладення шлюбу вона змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_3, у зв'язку із чим виникла потреба у оформленні нового паспорта громадянина України.

Для обміну позивач подала свій старий паспорт та зазначила, що бажає його обміняти на паспорт громадянина України виключно у формі паспортної книжечки.

В усному порядку позивачу повідомили, що Хмельницький міський відділ Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області не може видати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки, оскільки паспорт виготовляється у формі картки, яка містить безконтактний електронний носій, тобто у вигляді паспортної картки, від отримання якої вона відмовляється.

15.11.2017 року позивач звернулася до Хмельницького міського відділу Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області із заявою, в якій зазначила, що відмовляється від отримання нею паспорта громадянина України у вигляді ID картки.

Відповідач листом від 28.11.2017 року № 40/5171 повідомив позивача, що підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки немає, та зазначив, що пунктами 3-5 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України" від 25.03.2015 року № 302 передбачено, що паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, проте, особам, які через свої релігійні переконання відмовилися від отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків, до паспорта громадянина України вноситься повідомлення про відмову від отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Позивач вважає, що відповідач порушує її права та інтереси, відмовляючи у оформленні паспорта у формі книжечки, тому звернулася до суду із даним адміністративним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, та надала суду пояснення за змістом адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та надав суду пояснення згідно відзиву поданого на даний адміністративний позов, в якому зазначив, що відповідачем правомірно своїми діями відмовлено позивачу у видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадянкою України, місце народження - місто Хмельницький, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НВ 581275, на якому проставлено відмітку, що даний паспорт підлягає обміну у зв'язку з зміною прізвища.

16.06.2017 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БВ № 165861, виданого 16.06.2017 року.

Після укладення шлюбу вона змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_3, у зв'язку із чим виникла потреба у оформленні нового паспорта громадянина України.

Для обміну позивач подала свій старий паспорт та зазначила, що бажає його обміняти на паспорт громадянина України виключно у формі паспортної книжечки.

В усному порядку позивачу повідомили, що Хмельницький міський відділ Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області не може видати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки, оскільки паспорт виготовляється у формі картки, яка містить безконтактний електронний носій, тобто у вигляді паспортної картки, від отримання якої вона відмовляється.

15.11.2017 року позивач звернулася до Хмельницького міського відділу Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області із заявою, в якій зазначила, що відмовляється від отримання нею паспорта громадянина України у вигляді ID картки.

Відповідач листом від 28.11.2017 року № 40/5171 повідомив позивача, що підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки немає, та зазначив, що пунктами 3-5 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України" від 25.03.2015 року № 302 передбачено, що паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, проте, особам, які через свої релігійні переконання відмовилися від отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків, до паспорта громадянина України вноситься повідомлення про відмову від отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Тобто відповідач своїми діями фактично відмовив позивачу у видачі паспорта громадянина України в формі паспортної книжечки.

Суд не погоджується із зазначеними підставами для відмови у видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки з наступних підстав.

Статтею 5 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 року № 2235-III (далі Закон № 2235-III) визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Відповідно до статті 5 Закону № 2235-III постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з пунктами 1, 3, 5, 8, 9-11 Положення про паспорт громадянина України паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України.

Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захисту.

Отже, чинним Положенням про паспорт громадянина України передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка.

Водночас, Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 року № 5492-VI (надалі Закон № 5492-VI) визначені правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи.

Згідно зі статтею 13 Закону № 5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються, зокрема, на паспорт громадянина України.

Відповідно до частин 2, 4,6 статті 14 Закону № 5492-VI документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Відцифрований образ обличчя особи в документах у формі книжечки розміщується на сторінці даних і виконується за технологією лазерного гравіювання та дублюється в центрі сторінки даних за технологією лазерної перфорації.

Отже, вказаним Законом також передбачена можливість видачі документа як у формі книжечки, так і у вигляді картки.

Тобто, заявник, звернувшись до уповноваженого суб'єкта з відповідними документами, передбаченими вказаним Законом, має право на отримання документа у формі книжечки, зокрема, паспорта громадянина України.

Відповідно до частини сьомої статті 16 Закону № 5492-VI уповноважений суб'єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо: 1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником. У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб'єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа. Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

Зі змісту вищенаведеної норми вбачається, що законодавець передбачив вичерпний перелік підстав для відмови заявникові у видачі документа. Водночас вказаним Законом не передбачено визначення поняття "документ".

Разом з цим відповідно до статті 21 Закону № 5492-VI паспортом громадянина України є документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Відтак, відповідач у своєму листі на звернення позивача зобов'язаний був вказати одну з вище перерахованих підстав для відмови у оформленні паспорта ОСОБА_1 у формі книжечки, оскільки паспорт громадянина України в розумінні статті 21 вказаного Закону є документом.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що відповідач своїм листом лише повідомив заявнику про те, що паспорт громадянина України видається у формі картки.

Таким чином, відповідач у спірних правовідносинах не прийняв жодного рішення визначеного законодавством про відмову, чи видачу ОСОБА_1 паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, та не навів будь-яких правових підстав для відмови у проведенні оформлення паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки.

Відтак, зважаючи на те, що відповідачем не наведено жодних зауважень щодо поданої заяви та доданих до неї документів, з урахуванням статті 16 Закону № 5492-VI приходить до висновку, що відповідач вчинив протиправні дії щодо неоформлення паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки ОСОБА_1.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у листі відповідача від 28.11.2017 року № 40/5171 на заяву позивача від 15.11.2017 року немає зазначення причин та посилань на норму права чому видача паспорта у формі книжечки вже є неможливою.

Як зазначено вище, чинним Положенням про паспорт громадянина України передбачено два рівнозначних альтернативних варіанта оформлення документа, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, а саме: паспорт у вигляді паспортної книжечки або паспортна картка.

З даного приводу суд зазначає, що пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" також передбачено можливість оформлення паспорта громадянина України з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки.

За вказаних обставин, суд не вбачає відсутності у відповідача можливості видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки.

Суд погоджується з твердженням позивача, що відповідач своїми діями щодо не оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_1 у формі паспортної книжечки порушує її особисті права, що не відповідає основоположним приписам Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року), з огляду на таке.

Згідно статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Стаття 22 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як зазначено у статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

При цьому, як передбачено у статті 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

Статтею 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року передбачено, що кожен має право на свободу думки, совісті та релігії; це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання, а також свободу сповідувати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно. Свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає лише таким обмеженням, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Так, у пункті 125 Рішення Європейського суду з прав людини від 01.07.2014 року по справі "S.A.S. проти Франції" (Заява № 43835/11) зазначено: "… 125. Хоча релігійна свобода є передусім справою совісті кожної окремої людини, вона також означає право людини на свободу сповідувати свою релігію одноособово і приватно або спільно з іншими, прилюдно та у колі своїх одновірців. У статті 9 перелічені різні форми, в яких людина може реалізовувати право на сповідування своєї релігії або переконань - це можуть бути богослужіння, вчення, а також виконання та дотримання релігійних обрядів (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Cha'are Shalom Ve Tsedek проти Франції" [ВП], №27417/95, §73, ECHR 2000-VII, і згадане вище рішення у справі Leyla Sahin, § 105). Однак гарантії статті 9 не поширюються на кожну дію, на вчинення якої особу спонукає чи надихає релігія або переконання, і ця стаття не завжди гарантує особі право поводити себе у публічній сфері так, як приписує її релігія або переконання (див., наприклад, рішення у справі "Arrowsmith проти Сполученого Королівства, № 7050/75, доповідь Комісії від 12.10.1978 року, DR 19; рішення у справі "Kalac проти Туреччини" від 01.07.1997 року, §27, Reports of Judgments and Decisions 1997-IV; та згадане вище рішення у справі Leyla Sahin, §§105 і 121). […] 161. Суд нагадує, що загальна політика або заходи, які призводять до непропорційно серйозних негативних наслідків для певної групи людей, можуть вважатися дискримінаційними, навіть якщо вони не спрямовані конкретно проти цієї групи і не мають дискримінаційної мети (див., серед інших джерел, рішення у справі "D.H. та інші проти Чеської Республіки" [ВП], № 57325/00, §§ 175 і 184-185, ECHR 2007-IV). Але дискримінаційного характеру така політика чи заходи набувають лише у випадку, якщо вони не мають під собою "об'єктивних і достатніх підстав", тобто, якщо вони не служать досягненню "легітимної мети" або якщо не забезпечено "належного пропорційного співвідношення" між використовуваними засобами та поставленою метою (див. там само, § 196). …".

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач своїми діями прямо порушує права ОСОБА_1, передбачені статтею 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, оскільки неоформлення їй паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки саме через її релігійні переконання, які не призводять до негативних наслідків тих чи інших людей та не спрямовані проти цих людей чи держави, обмежує її права, що встановлені законом, і не є необхідними в демократичному суспільстві.

Судом встановлено, що права та законні інтереси ОСОБА_1 порушені відповідачем, оскільки наявними у матеріалах справи допустимими доказами підтверджені протиправні дії відповідача, що полягають у відмові в оформленні паспорту громадянина України у формі книжечки відповідно до положень чинного законодавства.

Тому враховуючи зазначене необхідно зобов'язати Хмельницький міський відділ Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області оформити та видати бланк паспорту ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі паспортної книжечки, що не містить безконтактного електронного носія, з проставленням відмітки місця проживання, без передачі будь-яких даних щодо неї до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) їй унікального номеру в Єдиному державному демографічному реєстрі, без відцифровування її підпису, образу її обличчя та відбитків пальців рук.

Керуючись Законом України "Про громадянство України", Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (29009, АДРЕСА_1) до Хмельницького міського відділу Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області (29013, вул. Пушкіна, 15, м. Хмельницький) про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії , -задовольнити.

Визнати протиправною відмову Хмельницького міського відділу Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області у видачі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорту громадянина України у формі паспортної книжечки.

Зобов'язати Хмельницький міський відділ Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області оформити та видати бланк паспорту ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі паспортної книжечки, що не містить безконтактного електронного носія, з проставленням відмітки місця проживання, без передачі будь-яких даних щодо неї до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) їй унікального номеру в Єдиному державному демографічному реєстрі, без відцифровування її підпису, образу її обличчя та відбитків пальців рук.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (29009, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 640,00 грн., (шістсот сорок гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницького міського відділу Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26 грудня 2017 року

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_4
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_4