Справа № 127/21679/17
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/21679/17

Головуючий у 1-й інстанції: Луценко Л.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

21 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ТВГ "Зв'язківець" до ОСОБА_2 про знесення самочинного збудованого гаража,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2017 року позивач - Департамент архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про знесення самочинного збудованого гаража.

Вінницького міського суду Вінницької області ухвалою від 18 жовтня 2017 року повернув адміністративний позов у зв'язку із його непідсудністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 18.10.2017 року та прийняти нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Cтаттею 294 КАС України визначено перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Стаття 312 КАС України регламентує порядок розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції.

У зазначеній вище статті вказано, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції відмовляючи у відкритті адміністративного провадження виходив з того, що подана позивачем позовна заява зважаючи на її приватно-правовий характер не може бути розглянута за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів апеляційної інстанції, не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження, з огляду на наступне.

Правове регулювання стосовно самочинного будівництва його поняття та правового статусу здійснюється на підставі статті 376 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

Згідно із частиною сьомою вищезазначеної статті ЦК України в разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

З урахуванням змісту вище наведеної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Вказані положення узгоджуються з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України та статті 3 ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим відповідно до статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду в разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені в приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та (або) якщо перебудова об'єкта є неможливою.

При цьому пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439/2011, визначено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі - Держархбудінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

У пункті 3 вказаного Положення зазначено, що основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, у тому числі здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань.

Таким чином, саме держава взяла на себе обов'язок здійснення контролю за об'єктами самочинного будівництва шляхом здійснення його через утворених на підставі Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» , відповідних органів, а тому такий орган в даному випадку Державна архітектурно-будівельна інспекція України, діє саме як суб'єкт владних повноважень, що свою чергу надає таким правовідносинам публічно-правових ознак та вимагає надання їм оцінки саме за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції прийшовши до висновку про необхідність здійснення розгляду справи саме у порядку цивільного судочинства, залишив поза увагою факт того, що позивач - інспекція державного архітектурно-будівельного контролю - звернувся до суду як суб'єкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій зі здійснення архітектурно-будівельного контролю у зв'язку з порушенням забудовником вимог законодавства з питань будівництва, містобудування та архітектури та не перевірив, що відносини між сторонами є публічно-правовими й зазначений спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові судових палат у цивільних та адміністративних справах Верховного ОСОБА_3 України від 17 грудня 2014 року (№6-137цс14).

За приписами частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, необхідно скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої.

Керуючись ст. ст. 294, 312, 320, 321, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради задовольнити.

ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ТВГ "Зв'язківець" до ОСОБА_2 про знесення самочинного збудованого гаража скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили у порядку статті 325 та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4