Справа № 265/7425/17
Суддя: Щербіна А. В.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/7425/17
Провадження №2-а/265/335/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Щербіна А.В.,

при секретарі судового засідання Себко Г.Л., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного обєднаного ОСОБА_2 Пенсійного фонду України м.Маріуполя про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 ОСОБА_3, в особі його представника ОСОБА_4, звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до Лівобережного обєднаного ОСОБА_2 Пенсійного фонду України м.Маріуполя (надалі ОСОБА_2 ПФУ) про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

В обгрунтування позову зокрема зазначив, що він є пенсіонером зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. а) ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 08.04.1997 р. У травні 2017 р. позивач звернувся до ОСОБА_2 ПФУ із заявою про те, як нараховувалася йому пенсія. З розрахунком нарахованої ОСОБА_2 ПФУ пенсії позивач не згоден з наступних підстав. Позивачем були надані до ОСОБА_2 ПФУ наступні документи: трудова книжка з відповідними записами в ній, додатково копія особової картки. Згідно запису в трудовій книжці позивач працював в районах Крайньої Півночі в період з 26.07.1965 р. по 07.06.1966 р.; 04.07.1969 по 16.02.1970 р. та з 06.05.1970 р. по 12.07.1988 р. Але відповідач неправомірно не зарахував в пільговий стаж позивача роботу в районах Крайньої Півночі з період з 26.07.1965 р. по 07.06.1966 р.; 04.07.1969 по 16.02.1970 р. та з 06.05.1970 р. по 12.07.1988 р., так як достатньою підставою для пільгового обчислення стажу в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них районів є записи в трудовій книжці позивача та відповідні довідки.

Пунктом 5 Перехідних Положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що період роботи до 01.01.1991 р. в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством що діяло до 01.01.1991р.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до пункту 3 постанови ОСОБА_5 Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 р. №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 10.02.1960 р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 рокк зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 р. - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу дляотримання пенсії за віком і по інвалідності.

Таким чином, враховуючи відомості трудової книжки та довідок, що підтверджують отримування пільг під час роботи позивача в районі Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, вбачається наявність правових підстав для зарахування до пільгового трудового стажу спірних періодів.

З огляду на викладене, позивач вважав, що у нього є право на отримання пенсії із урахування районного коефіцієнта та північної надбавки з 26.07.1965р. по 12.07.1988р.

Посилаючись на викладене, просив суд: 1) визнати неправомірними дії ОСОБА_2 ПФУ щодо не зарахування до пільгового розрахунку стажу роботи позивача період роботи з 26.07.1965 р. по 07.06.1966 р.; 04.07.1969 по 16.02.1970 р. та з 06.05.1970 р. по 12.07.1988 р. в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах; 2) зобов'язати Лівобережне обєднане ОСОБА_2 Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії та зарахувати до стажу роботи період з 26.07.1965 р. по 07.06.1966 р.; 04.07.1969 по 16.02.1970 р. та з 06.05.1970 р. по 12.07.1988 р. в районі Крайньої Півночі, на пільгових умовах, а саме зарахувати один рік роботи у вказаний період часу у районі Крайньої Півночі, за один рік та шість місяців, з урахуванням проведених виплат, з 01.01.2004 року (з часу отримання ОСОБА_2 ПФУ документів); 3) судові витрати покласти на Відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 ПФУ подало до суду письмові заперечення проти позову, в обгрунтування яких зазначило, що пунктом «д» пунктом 5 Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що робітникам які переводяться або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудового договору на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зарахувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчислені стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. На підставі вищевикладеного, просили відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі ухвали суду від 30.11.2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ПФУ про визнання дій відповідача неправомірними, та зобовязання провести перерахунок пенсії, з урахуванням проведених виплат, з 01.01.2004 року й до 26 травня 2017 року залишені без розгляду.

В судове засідання, Позивач та його представник не зявилися, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримували у повному обсязі.

Представник Відповідача в судове засідання також не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_2 ПФУ з 08.04.1997 року та отримує пенсію за віком відповідно до п. а) ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У травні 2017 року позивач звернулась до ОСОБА_2 ПФУ із заявою про розяснення порядку нарахування йому пенсії.

18.07.2017 року позивач отримав від ОСОБА_2 ПФУ відповідь №10046/02 на своє звернення про порядок нарахування пенсії, з якої вбачається, що призначена йому пенсія нарахована вірно та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства, а коефіцієнт стажу з урахування кратності 1,35 становить 0,77175 (0,57167 х 1,35).

12.09.2017 року позивач звернувся до ОСОБА_2 ПФУ зі скаргою та просив врахувати при нарахуванні коефіцієнта стажу періоди роботи з 26.07.1965 р. по 12.07.1988 р., до скарги зокрема було додано копію трудової книжки та копії архівних довідок.

В подальшому, ОСОБА_2 ПФУ позивачу була надана відповідь на вказану скаргу, в якій зокрема зазначено, що зарахування стажу у період роботи з 26.07.1965 р. по 12.07.1988 р. в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в пільговому обчисленні проводиться на підставі трудового договору, в якому обумовлено термін дії договору та пільги, що надавались працівнику, або на підставі інших документів, які стверджують право на пільги працівників, що працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. За інформацією ОСОБА_2 ПФУ будь-яких документів, підтверджуючих пільгове обчислення стажу позивач не надавав.

З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що останній працював з 26.07.1965 року по 07.06.1966 року в Шахтамінському рудоуправлінні, яке було розташоване в Шелопугінському районі Читинської області РРФСР; з 04.07.1969 року по 16.02.1970 року в Полярнінському гірничному комбінат Союзного виробничого об'єднання «Сєвєровостокзолото» МЦМ СРСР, який був розташований у Магаданській області РРФСР; з 06.05.1970 року по 12.07.1988 року в Тенькінському гірничозбагачувальному комбінаті, кар'єр «Детрін», який в подальшому був перейменований у копальню «Курчатовська», який також був розташоване у Магаданській області РРФСР.

Вказані обставини, також підтверджуються копією особової картки на імя ОСОБА_1, оформленої на копальні «Курчатовська» та виданої Архівним відділом адміністрації Тенькинського району Магаданської області за період з 06.05.1970 року по 12.07.1988 року, а також довідками, виданими Тенькінським гірничозбагачувальним комбінатом за період з січня 1971 року по травень 1986 року.

Пункт 5 Перехідних Положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови ОСОБА_5 Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.3 ОСОБА_5 Міністрів СРСР № 148 від 10.02.1960 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», зарахування одного року роботи за один рік та шість місяців було впроваджено з 01 березня 1960 року.

Указом Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», було скорочено тривалість трудового договору, що надає право на отримання пільг, передбачених ст.5 Указу Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п'яти до трьох років.

Отже, єдиною умовою для отримання права на пільгове обчислення стажу при переході на пенсію (застосування коефіцієнту 1.5), починаючи з 01 березня 1960 року, було укладення трудового договору строком не менш ніж на п'ять років, а починаючи з 26.09.1967 року, цей термін було знижено до трьох років. Слід зазначити, що жодний з вищевказаних нормативно-правових документів не передбачав обов'язкового укладення письмового трудового договору.

Відповідно до положень ст. 24 Кодексу законів про працю Української РСР від 01.06.1972 р, що діяли на момент виникнення трудових відносин між позивачем та роботодавцями, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі, укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівників на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. Таким чином, при укладанні трудового договору письмова форма договору в обов'язковому порядку не вимагається, а відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналогічні положення були закріплені в статті 15 Кодексу про працю РСФСР від 09.12.1971 року, що діяли на момент перебування у трудових відносинах позивача з роботодавцями, згідно яких також визначено, що трудовий договір (контракт) є угода між працівником і підприємством, установою і організацією, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу за певною спеціальністю, кваліфікацією чи посадою з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку, а підприємство, установа, організація зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до статті 39 цього Кодексу, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документу за її вибором.

ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 10.11.1967 р. №1029 був затверджений Перелік районів Крайньої Півночі та місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на які поширюється дія Указів Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 10.02.1960 р. і від 26.09.1967 року про пільги для осіб, які працюють у цих районах і місцевостях. Відповідно до вказаного переліку, до районів Крайньої Півночі відноситься Магаданська область, а до місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі відноситься райони Читинської області, а саме: Каларській, Тунгира Олекмінський і Тунгокоченській.

В той же час, Шелопугінський район Читинської області РРФСР до місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі не відноситься.

Таким чином, враховуючи відомості трудової книжки та довідок, що підтверджують роботу позивача в районі Крайньої Півночі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зарахування до пільгового трудового стажу позивача періодів роботи з 04.07.1969 року по 16.02.1970 рік та з 06.05.1970 року по 12.07.1988 рік.

З огляду на перелічене, суд вважає помилковими посилання Відповідача на те, що підтвердженням стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, є лише укладений трудовий договір, оскільки така позиція прямо суперечить пункту 5 Перехідних Положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, суд вважає, що відмова відповідача в зарахуванні ОСОБА_1 спірного періоду у пільговий стаж є неправомірною.

При цьому, суд враховує, що органи Пенсійного фонду України станом на 30.11.2017 року звільнені від сплати судового збору, відповідно до п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.8-11, 17, 18, 69, 71, 72, 99, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лівобережного обєднаного ОСОБА_2 Пенсійного фонду України м.Маріуполя про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії Лівобережного обєднаного ОСОБА_2 Пенсійного фонду України м.Маріуполя щодо не зарахування до пільгового розрахунку стажу роботи позивача період роботи з 04.07.1969 по 16.02.1970 р. та з 06.05.1970 р. по 12.07.1988 р. в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах.

3. Зобов'язати Лівобережне обєднане ОСОБА_2 Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії та зарахувати до стажу роботи період з 04.07.1969 по 16.02.1970 р. та з 06.05.1970 р. по 12.07.1988 р. в районі Крайньої Півночі, на пільгових умовах, а саме зарахувати один рік роботи у вказаний період часу у районі Крайньої Півночі, за один рік та шість місяців, з урахуванням проведених виплат з 27.05.2017 року.

4. В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

5. Ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ця постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

6. Ця постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення постанови, а учасниками процесу, що не були присутні при проголошенні, - протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови. У разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини цієї постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови складеної у повному обсязі.

Суддя А.В. Щербіна