Справа № 266/4238/17
Суддя: Курбанова Н. М.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/4238/17
Провадженя№ 2-а/266/198/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 м.Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Курбановой Н.М.,

при секретарі - Макогон С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 12.10.2017 року відносно нього поліцейським роти № 3 батальйону УПП в м. Маріуполі сержантом поліції Білим О.В. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 877416, відповідно до якої його було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАІІ та накладено штраф в розмірі 255,00 грн. Згідно зазначеної постанови, він 12.10.2017 року о 18-30 годині в м. Маріуполі на площі Мічмана Павлова, 10, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив вимогу дорожнього знаку 5.38 «Місце стоянки» разом з табл. 7.17 «інваліди», а саме здійснив зупинку та стоянку в зоні його дії, чим порушив р. 33 д. 1 ПДР України. З вказаною постановою він не згоден, вважає її неправомірною у зв'язку з тим, що правил дорожнього руху він не порушував та не здійснював вказане у постанові правопорушення. Про винесення даної постанови він не знав, отримав її поштою лише 17.10.2017 р., про що свідчить конверт з датою відправлення, вважає, що ним з поважних причин пропущений строк на оскарження даної постанови. Просить поновити строк звернення до суд та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 877416 від 12.10.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 255,00 гривень, а справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити у зв'язку з відсутністю у його діях події і складу правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, позов просила задовольнити.

Представник відповідача Василенко Ю.Г. надала суду заперечення, які долучені до матеріалів справи, та згідно яких позовні вимоги позивача вважає незаконними, безпідставними та необгрунтованими, оскільки останній не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві, крім того не надав доказів порушення процедури розгляду справи.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи, копія даної постанови була позивачем отримана поштою 17.10.2017 р., про що свідчить конверт з датою відправлення. Таким чином встановлений ст. 289 КУпАП десяти денний строк оскарження постанови пропущений позивачем з поважної причини, оскільки про порушення своїх прав він дізнався тільки коли отримав копію постанови, тому суд вважає необхідним поновити йому строк оскарження постанови.

Відповідно до ст. 18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, постановою серії АР № 877416 від 12.10.2017 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу 255 грн.

Даною постановою, зазначено, що 12.10.2017 року близько 18 год. 10 хв. було помічено транспортний засіб «Nissan Patrol», д/н НОМЕР_1, який належить водію ОСОБА_1 та який стояв с порушеням правил дорожнього руху, а саме порушував вимогу знаку 5.38 «Місце для стояки» разом із додатковою табличкою 7.17 «Інваліди», і який означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» відповідно до вимог цих Правил. Вказаною постановою інспектор наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю - і тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» та п. 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 15.1. ПДР України, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Крім того, судом в порядку дослідження доказів, було оглянуто диск відеофіксацією події, вчинену інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Маріуполі 12.10.2017 року, з якої вбачається, що автомобіль позивача зафіксовано безпосередньо під знаком 5.38 «Місце для стоянки» разом з табличкою 7.17 «Інваліди» та наявною дорожньою розміткою. На вказаній відеозаписі водій пояснював, що зупинився з порушенням, оскільки вільні місця на стоянці були відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що інспектором УПП в м. Маріуполі, були враховані всі обставини, що підлягають з'ясуванню, а саме було виявлено правопорушення, було надано правову, законну кваліфікацію діям ОСОБА_1, тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необґрунтований та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.158,159,163,167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області на протязі десяти днів з дня оголошення постанови.

Суддя: Курбанова Н. М.