Справа № 802/2004/17-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 грудня 2017 р. Справа № 802/2004/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебував на службі у Національній поліції України на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Разом із тим, за наслідками службової перевірки, наказом від 22.08.2017 року № 1240 до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. В подальшому наказом від 05.09.2017 року № 161 о/с його звільнено із займаної посади.

Позивач, не погоджуючись із вказаними наказами, звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечувала та просила суд відмовити у задоволенні заявленого адміністративного позову. Крім того, зазначила, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності не за порушення відносно нього кримінального провадження, а безпосередньо за допущене ним порушення вимог ч. 1 ст. 24 Закону України "Про запобігання корупції", а саме: не вжиття заходів щодо повідомлення безпосереднього керівника про надходження пропозиції в отриманні неправомірної вигоди.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що з 07.11.2015 ОСОБА_1 перебував на службі у Національній поліції України, прийняв присягу працівника поліції.

10.08.2017 в ході реалізації матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР під №0000283 від 09.08.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, працівниками Вінницького управління ДВБ НПУ та працівниками прокуратури Вінницької області, задокументовано факт отримання неправомірної вигоди, в тому числі, старшим оперуповноваженим відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, майором поліції ОСОБА_1

11.08.2017 року з метою проведення повного, усебічного та об'єктивного службового розслідування за фактом внесення до ЄРДР відомостей №0000283 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України щодо отримання неправомірної вигоди окремими поліцейськими УБЗПТЛ ГУ НП у Вінницькій області, наказом №1305 т.в.о. начальника ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 було призначено службове розслідування та відсторонено від виконання службових обов'язків ОСОБА_1

21.08.2017 року начальником ГУНП у Вінницькій області затверджено висновок службового розслідування за фактом розпочатого кримінального провадження №0000283 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відносно поліцейських ОСОБА_5 у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_6, майора поліції ОСОБА_7 та капітана поліції ОСОБА_8 (а.с. 26-29).

Як слідує із вказаного висновку, позивачем порушено службову дисципліну, Присягу поліцейського, вимоги ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460- ІV, пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", Закону України "Про запобігання корупції", що виразилось у вчинку, несумісному з перебуванням в Національній поліції України. Керуючись статтями 2, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту внутрішніх справ України, старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців ОСОБА_5 у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

22.08.2017 року за результатами службового розслідування ГУ Національної поліції у Вінницькій області винесено наказ №1240 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУНП у Вінницькій області, зокрема, старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців ОСОБА_5 у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_1 - у вигляді звільнення зі служби в поліції.

05.09.2017 року наказом начальника ГУ НП у Вінницькій області №161 о/с відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців ОСОБА_5 у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Не погоджуючись з такими рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 2 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII).

Статтею 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі Дисциплінарний статут; чинного відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 580-VIII), службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, а дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Обов'язки осіб рядового і начальницького складу визначені статтею 7 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб.

Принципи етики для працівників МВС визначають Правила етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 28.04.2016 р. № 326; зареєстровані в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 р. за № 778/28908 (далі Правила етичної поведінки), якими є, зокрема: служіння державі і суспільству; гідна поведінка; доброчесність; лояльність; прозорість і підзвітність; сумлінність.

Розділом ІІ цих Правил дано визначення цих принципів, відповідно до чого, зокрема:

- служіння державі і суспільству: чесне служіння і вірність державі; забезпечення державних інтересів під час виконання завдань та функцій держави; формування позитивного іміджу держави;

- гідна поведінка: доброзичливість і запобігання виникненню конфліктів у стосунках з громадянами; недопущення, у тому числі поза роботою, дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників МВС;

- доброчесність: спрямованість дій на захист публічних інтересів, пріоритет загального блага громадян над особистими, приватними або корпоративними інтересами; недопущення конфлікту між публічними й особистими інтересами.

Згідно зі статтею 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

«Я, (прізвище, ім'я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки».

Всупереч зазначеним приписам законодавства та статті 18 Закону № 580-VIII, яка визначає основні обов'язки поліцейського, позивач в робочий час, неправомірно використовуючи своє службове становище, діючи усупереч інтересам служби, 10.08.2017 в період часу з 15:30 год. по 16:00 год. біля домоволодіння, що розташоване у с. Пултівці Вінницького району Вінницької області в службовому автомобілі марки "Volkswagen Bora" д.н.з. 0095, грубо порушуючи вимоги Закону України "Про запобігання корупції" разом з заступником начальника відділу боротьби з торгівлею людьми та зі злочинами у сфері суспільної моралі ОСОБА_5 у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_9 та старшим оперуповноваженим відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців ОСОБА_5 у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_8 не відмовилися від пропозиції неправомірної вигоди у розмірі 3000 грн. від гр. ОСОБА_10, не залучили свідків надання неправомірної вигоди у тому числі з числа співробітників, що було можливо за вказаних обставин та письмово не повідомили про отримання безпосереднього керівника або керівника відповідного органу, спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції, внаслідок чого стало можливим вчинення кримінального правопорушення.

Вказане достеменно встановлено наявними у справі матеріалами службового розслідування за цим фактом та складеним за результатами цього службового розслідування висновком від 21.08.2017, чим скомпрометував авторитет поліції, як правоохоронного органу, грубо порушив обов'язки, визначені статтею 7 Дисциплінарного статуту, та Присягу поліцейського, тобто вчинив дисциплінарний проступок.

Встановлено також, що вказане службове розслідування було проведене на підставі наказу ГУ НП у Вінницькій області, з дотриманням вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 року № 230; зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами пункту 8 статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися дисциплінарні стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладання дисциплінарних стягнень визначений статтею 14 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Підстави звільнення зі служби в поліції визначені частиною першою статті 77 Закону № 580-VIII, відповідно до якої поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема: у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6) та у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10).

Оцінюючи посилання позивача на протиправність звільнення за відсутності обвинувального вироку суду є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач був звільнений саме за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII за вчинення дисциплінарного проступку, а не пунктом 10 цієї статті, тому відсутність вироку щодо позивача не впливає на законність його звільнення.

З огляду на зазначені норми законодавства та встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що при звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем було враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, заподіяну авторитету поліції, відношення позивача до вчиненого, а також встановлено несумісність подальшого проходження позивачем служби в поліції, у зв'язку з чим застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів поліції є законним та обґрунтованим, а оскаржувані накази прийняті відповідачем у межах наданих повноважень.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтю 78 цього Кодексу. При цьому в силу ч. 2 ст. 77 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

За сукупністю наведеного, суд не вбачає порушень з боку відповідача при вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача є безпідставними і, відповідно, не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи відсутність витрат понесених сторонами, питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалося.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович