Справа № 826/5963/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2017 року № 826/5963/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до В.о. завідуючої Київським обласним державним нотаріальним архівом

Журавель А.М.,

Київського обласного державного нотаріального архіву

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до В.о. завідуючої Київським обласним державним нотаріальним архівом Журавель А.М. (надалі - Відповідач 1), Київського обласного державного нотаріального архіву (надалі - Відповідач 2), в якому просить суд: визнати відмову від 31.03.2017 року в.о. завідуючої Київським обласним державним нотаріальним архівом Журавель А.М. у наданні копії заповіту ОСОБА_3 щодо 1/2 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 протиправними та зобов'язати Київський обласний державний нотаріальний архів надати ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) копію заповіту ОСОБА_3, якій було посвідчено 05.07.1979 року Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою Києво-Святошинського району Київської області, номер в реєстрі нотаріальних дій №3454 (номер у спадковому реєстрі 31376).

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем 1 протиправно та необґрунтовано не надано копію заповіту, зокрема відмова містить формальні посилання та не має жодних вагомих та належних підстав для такої відмови.

Представники Відповідачів письмово не виклали своєї позиції щодо заявлених позовних вимог.

Під час розгляду справи 12.09.2017 р. представником Позивача заявлено клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховую клопотання представника Позивача Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини четвертої статті 122 КАС України (в редакції станом на вересень 2017 р.).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що ОСОБА_5 (батько Позивача) отримав в спадщину за законом 63/600 частину житлово будинку в АДРЕСА_1 після смерті його матері ОСОБА_3. Інші частки від 1/2 частини цього будинку, що належав ОСОБА_3, отримали рідні сестри ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 21.12.1998 року, помер батько Позивача ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1

Після його смерті Позивач та його сестра ОСОБА_7 отримали відповідну частину будинку у спадщину за законом.

Водночас при оформленні земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування цієї частини будинку, їм стало відомо про існування заповіту, який складено ОСОБА_3 щодо її половини будинку (1/2 частини) на користь батька ОСОБА_5.

Для з'ясування вказаних обставин ОСОБА_1 звернувся 21.11.2016 року із письмовою заявою до Відповідача 2.

Листом від 26.10.2016 Київський обласний державний нотаріальний архів надано відповідь та роз'яснено вимоги частини 6 ст.8 Закону України «Про нотаріат» щодо надання довідок про вчинені нотаріальні дії та копії нотаріальних документів.

В подальшому до Відповідача 2 надійшла ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 03.03.2017 року по справі №367/247/17 за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_7 про забезпечення доказів. Згідно з цією заявою, заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_7 задоволено та вирішено витребувати у Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірену копію заповіту, складеного ОСОБА_3 щодо 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 2 повідомив, що надати витребувані ухвалою документи надати неможливо, оскільки для отримання такої інформації необхідно вказати повну дату посвідчення заповіту та його реєстровий номер, а також відомості про те, якою державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом посвідчено заповіт.

ОСОБА_1 22.03.2017 року звернувся до Київського обласного державного нотаріального архіву із повторною заявою про надання копії заповіту, складеного ОСОБА_8, при цьому додавши ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 03.03.3017 року по справі №367/247/17 та Витяг із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 22.03.2017 року №47172947, згідно з яким заповіт від імені ОСОБА_3 був посвідчений Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою 05.07.1979 року за реєстровим №3454.

За результатом розгляду вказаної заяви В.о. завідуюча Київського обласного державного нотаріального архіву Журавель А.М. прийнято рішення про відмову у наданні копії заповіту від 31.03.2017 року №498/01-17.

Так, вказана відмова була обґрунтована тим, що довідки про вчинення нотаріальної дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялись нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого (за запитом нотаріуса, коло спадкоємців визначає нотаріус, який заводить спадкову справу після померлого).

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади та місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про нотаріат" у разі припинення приватної нотаріальної діяльності документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса передаються ним до відповідного державного нотаріального архіву в порядку, встановленому законодавством.

До функцій Архіву згідно Положення про державний нотаріальний архів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.05.2009 р. N 870/5, відноситься, зокрема, видача дублікатів документів, що зберігаються в архіві, за письмовою заявою фізичних та юридичних осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія; засвідчення вірності копій (фотокопій) і виписок з документів, які знаходяться на зберіганні в архіві, проставлення службових відміток про скасування заповітів, довіреностей, зняття заборон відчуження нерухомого майна, розірвання (припинення дії) договорів довічного утримання, ренти, спадкових та інших договорів.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна таємниця - це сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов'язки тощо. Обов'язок дотримання нотаріальної таємниці поширюється, зокрема, на осіб, яким про вчинені нотаріальні дії стало відомо у зв'язку з виконанням ними службових обов'язків чи іншої роботи та на інших осіб, яким стали відомі відомості, що становлять предмет нотаріальної таємниці.

Особи, винні в порушенні нотаріальної таємниці, несуть відповідальність у порядку, встановленому законом.

Довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялись нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого. У разі визнання особи безвісно відсутньою опікун, призначений для охорони майна безвісно відсутнього, має право отримувати довідки про вчинені нотаріальні дії, якщо це необхідно для збереження майна, над яким встановлена опіка.

Довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв'язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов'язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу, а також на обґрунтовану письмову вимогу державного виконавця, приватного виконавця за виконавчим провадженням з обов'язковим зазначенням номера виконавчого провадження та реквізитів виконавчого документа, на підставі якого здійснюється виконавче провадження.

Суд зазначає, що відповідь Відповідача 1, викладена у листі від 31.03.2017 року №498/01-17, є обґрунтованою, оскільки законних підстав надати запитувану інформацію немає. Так, Суд наголошує, що ОСОБА_1 не відноситься до кола осіб, визначених частиною шостою статті 8 Закону України «Про нотаріат», а тому вказані документи можуть бути надані тільки на вимогу ухвали суду.

Так, з матеріалів справи вбачається та зазначалось вище, що листом від 02.03.2017 року №01-17-229 Відповідачем 1 повідомлено, що виконати ухвалу суду виконати неможливо саме з технічних причин та було запропоновано надати уточнюючу інформацію щодо дати посвідчення заповіту та його реєстрового номеру, а також відомостей якою державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом було посвідчено заповіт.

Натомість жодних відповідей або роз'яснень на адресу Відповідача 2 від Ірпінського міського суду Київської області не надходило.

Водночас, Суд звертає увагу, що Позивач не позбавлений права звернутись до Ірпінського міського суду Київської області з подачею додаткової інформації по справі №367/247/17, а саме Витягом із Спадкового реєстру, з якого вбачається додаткова необхідна інформація для отримання копії спірного заповіту.

Крім цього, на скаргу Позивача на протиправні дії Відповідача 1, Міністерством юстиції України вже було роз'яснено, що у разі надходження до Київського обласного державного нотаріального архіву копії ухвали Ірпінського міського суду Київської області про роз'яснення ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 03.03.2017 року у цивільній справі №367/247/17 (або копії ухвали суду за новою заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів) із зазначенням уточнюючих даних щодо заповіту від імені ОСОБА_3, зокрема відомостей про дату посвідчення заповіту, якою державною конторою або приватним нотаріусом його було посвідчено, а також реєстровий номер, за яким було посвідчено заповіт Київським обласним державним нотаріальним архівом буде направлено на адресу суду належним чином завірену копію затребуваного заповіту.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Б. Федорчук