Справа № 815/5695/17
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2017-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5695/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Казарян С. Б.

За участю сторін:

Представника позивача: ОСОБА_1

Представника відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-монтажне управління УКРТОРГБУД до управління культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити певні дії, визнання історико-містобудівного обґрунтування погодженим та чинним, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління «УКРТОРГБУД» (далі ТОВ «БМУ «УКРТОРГБУД») до управління культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації (далі Управління) в якому позивач просить:

1) визнати протиправними дії управління культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації щодо відмови у погоджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «БМУ «УКРТОРГБУД» для будівництва 7-ми поверхового житлового будинку з мансардним поверхом та вбудовано-прибудованими приміщеннями і гаражем у цокольному поверсі, за адресою: м. Одеса, Військовий узвіз №10;

2) зобовязати управління культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації погодити проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки ТОВ «БМУ «УКРТОРГБУД» для будівництва 7-ми поверхового житлового будинку з мансардним поверхом та вбудовано-прибудованим приміщенням і гаражем у цокольному поверсі, за адресою: м.Одеса, Військовий узвіз №10;

3) визнати історико-містобудівне обґрунтування на будівництво в межах історичного ареалу: обєкт - житлові будинки, місто Одеса, адреса: Військовий узвіз №5, №10-12, виконаного приватним підприємством «Ретроград» (архітектурне проектування, державна ліцензія №АБ 108111) у 2005 році, та погодженого керівником управління по питанням охорони обєктів культурної спадщини Одеської міської ради ОСОБА_2 від 03.11.2005 року та керівником Державної служби охорони культурної спадщини Міністерства культури і туризму України ОСОБА_3 від 04.11.2005 року погодженим у встановленому порядку та чинним для подальшого використання у відповідності з вимогами чинного містобудівного законодавства України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відмова Управління культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації від погодження матеріалів проекту землеустрою є формальною, безпідставною та такою, що не ґрунтується на вимогах діючого законодавства України, оскільки документи, на які посилається відповідач, відмовляючи у погодженні зазначеного проекту, мають лише рекомендаційний характер, не є нормативними документами, а тому не можуть бути підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою.

Представники відповідача до судових засідань 05.12.2017 року та 20.12.2017 року не з'явились, про дату, час та місце судового засідання Управління культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації було повідомлено належним чином та своєчасно. Представником відповідача надіслано через канцелярію суду заперечення на адміністративний позов (т.1 а.с. 222-224), в яких він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «БМУ «УКРТОРГБУД», посилаючись на те, що відповідно до п.15 «Порядку розроблення історико-містобудівних обґрунтувань», затвердженого Наказом від 22.03.2004 року Державної служби охорони культурної спадщини, історико-містобудівне обґрунтування, що виконується на стадії підготовки передпроектної (проектної) документації, чинне впродовж 5-ти років. У разі невиконання робіт протягом вказаного терміну історико-містобудівне обґрунтування коригується або розробляється нове у складі нової проектної документації.

На підставі положень частини 3 статті 205 КАС України судом було вирішено слухати справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі доказами.

Судом під час офіційного зясування обставин у справі встановлено наступне:

ОСОБА_4 із ЄДРПОУ, ТОВ «БМУ «УКРТОРГБУД» зареєстровано юридичною особою (ідентифікаційний код юридичної особи 01547479) номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань №0035845 від 23.06.2009 року. Одним із видів діяльності підприємства є будівництво житлових і нежитлових будівель, код КВЕД 41.20 (т.1 а.с. 163-172; 174-179).

З метою будівництва 7-ми поверхового житлового будинку з мансардним поверхом та вбудовано-прибудованими приміщеннями і гаражем у цокольному поверсі, що знаходиться в межах історичного ареалу за адресою м.Одеса, Військовий узвіз №10, ТОВ «БМУ «УКРТОРГБУД» у 2005 році звернулось до приватного підприємства «Ретроград» для розробки історико-містобудівного обґрунтування та уклало договір на розробку науково-проектної документації від 17.06.2005 року №1/06-05 (т. 2 а.с. 2-4).

На виконання умов зазначеного договору приватним підприємством «Ретроград» було розроблено та виготовлено історико-містобудівне обґрунтування на будівництво житлових будинків за адресами: м. Одеса, Військовий узвіз, №5,№№10-12 в межах історичного ареалу, у висновках якого зазначено про можливість будівництва житлового будинку за адресою м.Одеса, Військовий узвіз №10 (т.1 а.с. 12-111).

03.11.2005 року історико-містобудівне обґрунтування було погоджено керівником управління з питань охорони обєктів культурної спадщини Одеської міської ради, а 04.11.2005 року - керівником Державної служби охорони культурної спадщини Міністерства культури і туризму України (т.1 а.с. 12).

20.12.2005 року управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради був зроблений висновок №1450/05, яким рекомендовано зазначене історико-містобудівне обґрунтування для проектування житлових будинків (т. 2 а.с. 13-15).

14.04.2010 року Одеською міською радою було прийнято рішення №5859-V «Про надання дозволу TOB «БМУ «УКРТОРГБУД» на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, орієнтовною площею 0,055га за адресою: м. Одеса, Військовий узвіз 10 для будівництва 7-мі поверхового житлового будинку з мансардним поверхом та вбудовано-прибудованими приміщеннями і гаражем у цокольному поверсі». (т.1 а.с. 124).

11.06.2010 року управлінням охорони об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, було надано висновок №0117/2735, щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки TOB «БМУ «УКРТОРГБУД» площею 0,0549 га під будівництво 7-ми поверхового житлового будинку з мансардним поверхом та вбудовано-прибудованими приміщеннями і гаражем у цокольному поверсі, за адресою: м. Одеса, Військовий узвіз №10 за умови дотримання рекомендацій історико-містобудівного обґрунтування (т.1 а.с. 200).

30.03.2017 року TOB «БМУ «УКРТОРГБУД» було укладено договір №30-01/03-2017 з ТОВ «Одеський земельний цент» на розробку проекту землеустрою, щодо відведення в оренду земельної ділянки, орієнтовною площею 0,055га за адресою: м. Одеса, Військовий узвіз, 10 для будівництва 7-ми поверхового житлового будинку з мансардним поверхом (т.2 а.с. 5-7). Після виготовлення проекту (т. 1 а.с. 112-199), позивач задля його погодження звернувся до Управління охорони об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації.

Відповідачем було розглянуто звернення від 03.05.2017 року №03-01/05-2017 товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління «Укрторгбуд» та надано Висновок №0117/1304сп від 25.05.2017 року, про відмову у погоджені матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки TOB «БМУ «УКРТОРГБУД» для будівництва 7-ми поверхового житлового будинку з мансардні поверхом та вбудовано-прибудованими приміщеннями і гаражем у цокольному поверсі за адресою: м.Одеса, Військовий узвіз №10. Відмову у погодженні проекту землеустрою Управлінням було вмотивовано відсутністю погодженого у встановленому порядку історико-містобудівного обґрунтування щодо розміщення об'єкту нового будівництва на зазначеній земельній ділянці.

22.09.2017 року управління охорони об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації листом від №01-13/267/сп додатково повідомило позивача, що відмова позивачу у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ґрунтується на положеннях пункту 15 «Порядку розроблення історико-містобудівних обгрунтувань», затвердженого Наказом Державної служби охорони культурної спадщини від 22.03.2004 року №7 (чинного на момент погодження) та пункту 15 «Методичних рекомендацій щодо розроблення історико-містобудівних обґрунтувань», затверджених Наказом Міністерства культури України 17.02.2012 року №122, якими передбачено, що історико-містобудівне обґрунтування чинне впродовж 5-ти років. У разі невиконання робіт протягом вказаного терміну історико-містобудівне обґрунтування коригується або розробляється нове у складі нової проектної документації.

Не погодившись із зазначеною відмовою управління охорони об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, позивач звернувся до суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги TOB «БМУ «УКРТОРГБУД» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 частини 6 ст. 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території земель історико-культурного призначення, памяток культурної спадщини місцевого значення, їх охоронних зон, в історичних ареалах населених місць та інших землях історико-культурного призначення, крім випадків, зазначених в абзаці третьому цієї частини, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони культурної спадщини, відповідним структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони культурної спадщини (ч. 3 ст. 186-1 Земельного Кодексу України).

Відповідно до ч.ч 6, 8 ст. 186-1 Земельного Кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року № 1805-III (далі Закон № 1805-III) до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить погодження програм та проектів містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам'ятках національного значення, їх територіях, в історико-культурних заповідниках, на історико-культурних заповідних територіях, у зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм і проектів, реалізація яких може позначитися на об'єктах культурної спадщини; надання дозволів на проведення робіт на пам'ятках національного значення, їхніх територіях та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць.

Відповідно до п. п. 9, 14 ст. 6 Закону України № 1805-III до повноважень органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить: погодження відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт, реалізація яких може позначитися на стані пам'яток місцевого значення, їх територій і зон охорони; видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам'яток місцевого значення, припинення робіт на пам'ятках, їхніх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них.

Відповідно до п.10 ст. 6 Закону № 1805-III до повноважень вищезазначених органів серед іншого належить погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідно до вимог Земельного кодексу України.

Частиною 2 ст. 32 Закону № 1805-III передбачено, що з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць вони заносяться до Списку історичних населених місць України. Список історичних населених місць України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини затверджується Кабінетом Міністрів України. Межі та режими використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідною науково-проектною документацією, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, або уповноваженими ним органами охорони культурної спадщини.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про охорону культурної спадщини", п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.02 року №318 "Про затвердження Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць" опрацюванню проектної документації на будівництво у межах історичних ареалів повинно передувати розроблення історико-містобудівних обґрунтувань. Будівельні та інші роботи, що можуть призвести до руйнування об'єктів культурної спадщини, проводяться тільки після повного дослідження цих об'єктів за рахунок коштів замовників зазначених робіт.

Відповідно до п.п.1.2.2. «Порядку відтворення визначних обєктів архітектурно-містобудівної спадщини», затвердженого спільним наказом Міністерства культури і туризму України та Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 05.11.2007 №69/299 історико-містобудівне обґрунтування це науково-дослідна робота, якою визначається можливість будівництва об'єкта на конкретній території в межах історичного ареалу населеного місця, об'ємно-просторові параметри об'єкта з урахуванням його впливу на пам'ятки (об'єкти культурної спадщини), а також на збереження традиційного характеру середовища.

ОСОБА_4 «Методичних рекомендацій щодо розроблення історико-містобудівних обґрунтувань» затверджених Наказом Міністерства культури України 17.02.2012 року № 122 (далі Методичні рекомендації) історико-містобудівне обґрунтування - це науково-проектна документація, яка визначає наукову концепцію врахування пам'яток, об'єктів культурної спадщини, традиційного характеру середовища як містоформуючих чинників при проектуванні будівель і споруд. Історико-містобудівне обґрунтування повинне визначати принципову можливість будівництва, реконструкції будівель і споруд на відповідній земельній ділянці, а також граничні параметри цих будівель і споруд.

Відповідно до п. 2 Методичних рекомендацій історико-містобудівне обґрунтування розробляється відповідно до пункту 8 «Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 року №318. Історико-містобудівні обґрунтування розробляються на договірних засадах науково-дослідними, науково-методичними та проектними установами і організаціями, спеціалізованими в сфері вивчення, охорони і використання культурної спадщини, які мають ліцензію на розроблення містобудівної документації та на проектування робіт з реставрації, консервації, ремонтних робіт та реабілітації пам'яток культурної спадщини. Методичними рекомендаціями рекомендований склад історико-містобудівного обґрунтування та запроваджено форму його складання.

ОСОБА_4 п.11 Методичних рекомендацій погодження історико-містобудівного обґрунтування належить до повноважень Міністерства культури України, як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідно до п.15 Методичних рекомендацій історико-містобудівне обґрунтування, що виконується на стадії підготовки передпроектної (проектної) документації, чинне впродовж 5-ти років. У разі невиконання робіт протягом вказаного терміну історико-містобудівне обґрунтування коригується або розробляється нове у складі нової проектної документації.

Як зазначено представником позивача в судовому засіданні та підтверджується матеріалами адміністративної справи, земельна ділянка площею 0,0539 га за адресою; м.Одеса, Військовий узвіз, 10, для погодження проекту землеустрою щодо відведення якої позивач звернувся до управління охорони об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, розміщується в межах Центрального історичного ареалу та комплексної охоронної зони історичного центру міста Одеси (в кварталі обмеженому вулицями Приморською, Сабанеєв міст, площею Катерининською), а тому для опрацювання проектної документації на будівництво 7-ми поверхового житлового будинку на цій земельній ділянці товариство з обмеженою відповідльністю «БМУ «УКРТОРГБУД» у 2005 році замовило історико-містобудівне обґрунтування на будівництво в межах історичного ареалу приватному підприємсту «Ретроград», уклало договір з цим підприємством та сплатило йому кошти за його виготовлення.

При цьому безпосередньо на зазначеній земельній ділянці відсутні обєкти культурної спадщини, визначені частиною 2 ст. 2 Закону України «Про охорону культурної спадщини», та розташовані нежитлові обєкти нерухомості, що належать на праві власності позивачу (т.1 а.с. 180; 181-185).

Представник позивача також зазначила, що у висновках історико-містобудівного обґрунтування зазначено про можливість будівництва житлового будинку за адресою м.Одеса, Військовий узвіз №10 за умови дотримання змінної поверховості 7-8 поверхів та мансардою при висоті поверху не більше 3,2 метра. Об'ємно-просторові характеристики проектованого об'єкта не погіршують умови візуального сприйняття історичного середовища за основними візуальним осями і фронтами. Заплановані роботи по новому будівництву не тягнуть за собою втрату предмета охорони памятників культурної спадщини. Проектований обєкт не робить негативного впливу на традиційний характер довкілля, у тому числі на забудову Приморського бульвару, вул. Гоголя, вул. Сабанеєв міст, пл. Катерининської. Проектними рішеннями не передбачається зміна червоних ліній та планувальної структури.

Після виготовлення історико-містобудівного обґрунтування, воно було погоджено у 2005 році відповідною посадовою особою Міністерства культури та туризму України, а в подальшому враховано Одеською міською радою при прийнятті рішення №5859-V від 14.04.2010 року при надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою.

У звязку із будівництвом іншого обєкту нерухомості та відсутністю через це достатніх коштів, можливість здійснювати будівництво за адресою м. Одеса, Військовий узвіз, 10 у TOB «БМУ «УКРТОРГБУД» зявилась лише у 2017 році. Позивачем 30.03.2017 року був укладений договір із ТОВ «Одеський земельний центр» на проведення робіт із землеустрою. Після виготовлення проекту землеустрою підприємство звернулось до відповідача для його погодження. При цьому управлінням культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації позивачу було відмовлено у погодженні цього проекту лише з формальних підстав - у звязку із закінченням 5-річного терміну з дня виготовлення історико-містобудівного обґрунтування. Будь-яких зауважень до висновків історико-містобудівного обґрунтування щодо фактичної можливості здійснення будівництва 7-ми поверхового будинку на зазначеній земельній ділянці у 2017 році, порядку замовлення, виготовлення або форми складання історико-містобудівного обґрунтування, не відповідності його (або в цілому проекту землеустрою) вимогам нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації, відповідачем у висновку та листі не зазначено.

При цьому позивач вважає, що обмеження щодо строку дії історико-містобудівного обґрунтування на протязі 5 років не встановлено нормативно-правовими документами України. Методичні ж рекомендації не мають ознак загальнообовязкового нормативно-правового акту, а тому не можуть встановлювати обмеження, що впливають на права та інтереси підприємства позивача, яке не входять до сфери управління Міністерства культури України.

Як встановлено судом під час зясування обставин у справі та дослідження доказів, позивачу управлінням культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації було відмовлено у 2017 році у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «БМУ «УКРТОРГБУД» для будівництва 7-ми поверхового житлового будинку з мансардним поверхом та вбудовано-прибудованими приміщеннями і гаражем у цокольному поверсі, за адресою: м. Одеса, Військовий узвіз №10 через те, що ним при наданні на погодження проекту землеустрою було надано історико-містобудівне обґрунтування 2005 року, виконане приватним підприємством «Ретроград» на будівництво житлових будинків за адресами: м.Одеса, Військовий узвіз, №5,№№10-12 в межах історичного ареалу.

Посилання відповідача у Висновку №0117/1304сп від 25.05.2017 року на відсутність у позивача погодженого у встановленому порядку історико-містобудівного обґрунтування під час надання для погодження управлінню культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини проекту землеустрою спростовується наданими в судовому засіданні поясненнями представника товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-монтажне управління «Укрторбуд» та листом заступника начальника управління культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації №01-13/267/сп від 22.09.2017 року, в якому зазначено, що відповідачем розглядалось історико-містобудівне обґрунтування ПП «Ретроград» 2005 року, погоджене органом охорони культурної спадщини 03.11.2005 року, але не було взято до уваги через закінчення 5 річного терміну з дня виготовлення цієї проектної документації.

Крім того, такі обставини вбачаються із змісту заперечень представника управління охорони об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, в яких зазначено що відповідно до пункту 15 «Порядку розроблення історико-містобудівних обгрунтувань», затвердженого Наказом Державної служби охорони культурної спадщини від 22.03.2004 року №7 історико-містобудівне обґрунтування, що виконується на стадії підготовки передпроектної (проектної) документації, чинне впродовж 5-ти років.

З приводу цієї позиції відповідача суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Статтею 7 Кодексу адміністративного судочинства України (Джерела права, які застосовує суд) визначено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно до Указу Президента від 03.10.1992 року №493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» (далі-Указ) нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п. 2 Указу органом державної реєстрації нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю є Міністерство юстиції України.

Відповідно до п.п «б» п.4 «Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 року №731 (далі Положення) встановлено, що державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що мають міжвідомчий характер, тобто є обовязковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, а також органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт

Пунктом 15 Положення передбачено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. У разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані.

Судом встановлено, що Наказ Міністерства культури України 17.02.2012 року №122, яким були затверджені «Методичні рекомендацій щодо розроблення історико-містобудівних обґрунтувань», а також Наказ №7 (втратив чинність у звязку із виданням Наказу №122) Державної служби охорони культурної спадщини від 22.03.2004 року, яким затверджений «Порядок розроблення історико-містобудівних обгрунтувань», не проходили державної реєстрації в Міністерстві юстиції України та не були опубліковані, а тому вони не можуть бути застосовані як нормативно-правові акти, які є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, а також органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт.

Така думка суду узгоджується з позицією Міністерства юстиції України, висловленою в листі від 24.02.2010 р. №1111-0-26-10-20 щодо рекомендаційного та роз'яснювального характеру методичних рекомендації.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі вищезазначеного суд вважає, що посилання відповідача на п.15 «Методичних рекомендацій щодо розроблення історіко-містобудівних обґрунтувань», затверджених Наказом Міністерства культури України 17.02.2012 року №122 щодо закінчення 5 річного терміну з моменту виготовлення історико-містобудівного обґрунтування як на єдину підставу прийняття рішення про відмову позивачу у погоджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ БМУ УКРТОРГБУД є таким, що не ґрунтується на вимогах Конституції та законів України. Посилання відповідача на таке ж положення «Порядку розроблення історико-містобудівних обгрунтувань», затвердженого наказом №7 Державної служби охорони культурної спадщини від 22.03.2004 року, суд до уваги не приймає через втрату чинності цим порядком на момент виникнення спірних правовідносин.

Суд погоджується з думкою позивача щодо відсутності у висновку №0117/1304сп від 25.05.2017 року та листі №01-13/267/сп від 22.09.2017 року посилань відповідача на невідповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації, як-то передбачено положеннями Земельного кодексу України. Будь-яких інших обґрунтувань (щодо взяття під охорону будь-яких обєктів культурної спадщини на спірній земельній ділянці; відбуття якихось змін в межах цього історичного ареалу м.Одеси, що свідчили б про невідповідність історико-містобудівного обґрунтування, як проектної документації, фактичним обставинам справи у 2017 році щодо охорони культурної спадщини та заважали б будівництву житлового будинку на спірній земельній ділянці; виготовлення проектної документації некваліфікованою особою, недотримання при складанні історико-містобудівного обґрунтування рекомендованих складу, змісту та запровадженої форми його складання) відповідачем під час відмови у погодженні проекту землеустрою, а представником позивача у запереченнях на адміністративний позов не наведено. Не встановлено таких обставин і судом під час розгляду адміністративної справи.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

ОСОБА_4 практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) орган влади, який не є судом держави, для виконання приписів Європейської Конвенції з прав людини та її основоположних свобод, може розглядатись як суд у змістовному значені цього терміну (рішення у справі Срамек проти Австрії (Sramek v. Austria), п.36). З урахуванням висловленої правової позиції ЄСПЛ, судом є не тільки суди загальної юрисдикції, але й інші органи влади, які розглядають справи осіб.

Вищим адміністративним судом України у постанові від 27 липня 2016 року у справі № 800/366/16 зазначено, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стосовно вмотивованості рішень органів з вирішення спорів або судових рішень, то у таких рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення Європейського суду з прав людини у справах: Руїс Торіха проти Іспанії (заява №18390/91) від 23 листопада 1994 року, Суомінен проти Фінляндії (заява №37801/97) від 1 липня 2003 року).

Мотивувальна частина кожного рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права і у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права й обов'язки сторін у спірних правовідносинах (ухвала ВАСУ від 14 липня 2016 року у справі № К/800/24017/15).

З огляду на наведену практику ЄСПЛ, вмотивовувати наводити аргументи, докази, які пояснюють, виправдовують певні дії, вчинки тощо або доводять їх необхідність. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його прийняття.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що дії управління культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації щодо відмови у погоджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ БМУ Укрторгбуд для будівництва 7-ми поверхового житлового будинку з мансардним поверхом та вбудовано-прибудованим приміщенням і гаражем у цокольному поверсі, за адресою: м. Одеса, Військовий узвіз №10 є необґрунтованими, тобто вчиненими не на підставі Конституції та законів України та без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З цих підстав суд вважає такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги ТОВ БМУ Укрторгбуд про визнання цих дій протиправними та зобовязання відповідача погодити зазначений в описовій частині рішення суду проект землеустрою 2017 року, виготовлений ТОВ «Одеський земельний центр».

Щодо вимоги позивача визнати історико-містобудівне обґрунтування погодженим у встановленому порядку та чинним для подальшого використання у відповідності з вимогами чинного містобудівного законодавства України, суд зазначає наступне.

Під час судового розгляду справи позивачем було надано та судом досліджено оригінал історико-містобудівного обґрунтування на будівництво в межах історичного ареалу: обєкт-житлові будинки, місто Одеса, адреса: Військовий узвіз №5, №10-12, погодженого 03.11.2005 року керівником управління по питанням охорони обєктів культурної спадщини Одеської міської ради ОСОБА_2 та 04.11.2005 року керівником Державної служби охорони культурної спадщини Міністерства культури і туризму України ОСОБА_3, який відповідає наданої до суду та долученої до матеріалів справи копії цієї проектної документації, а також містить відбитки гербових печаток та підписи відповідних посадових осіб. ОСОБА_4 п.11 «Методичних рекомендацій щодо розроблення історій містобудівних обґрунтувань», затверджених Наказом Міністерства культури України 17.02.2012 року №122 погодження історико-містобудівного обґрунтування належить до повноважень Міністерства культури України, як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, без детальної регламентації процедури цього погодження, а тому при вирішенні адміністративної справи зазначений доказ був визнаний належним та допустимим, виходячи із його змісту та наявних реквізитів та був прийнятий до уваги при вирішенні справи.

Разом з тим посилаючись на зазначене історико-містобудівне обґрунтування, як на належний та допустимий доказ у справі, позивач, заявляючи зазначену позовну вимогу, обрав невірний спосіб захисту своїх прав та інтересів в адміністративному судочинстві, оскільки визнання проектної документації такою, що погоджена у встановленому законом поряду та є чинною для подальшого використання, не відповідає завданням адміністративного судочинства України щодо захисту прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень та не входить до повноважень адміністративних судів при вирішенні адміністративних справ (ч. 2 ст.. 245).

На підставі викладеного суд доходить висновку про необхідність відмови позивачу у задоволенні цієї позовної вимоги.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-монтажне управління Укрторгбуд (юридична адреса: 65031, м. Одеса, вул. Паркова, 7; ) до управління культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації (юридична адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити певні дії, визнання історико-містобудівного обґрунтування погодженим та чинним задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації щодо відмови у погоджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ БМУ УКРТОРГБУД для будівництва 7-ми поверхового житлового будинку з мансардним поверхом та вбудовано-прибудованим приміщенням і гаражем у цокольному поверсі, за адресою: м. Одеса, Військовий узвіз №10.

Зобовязати Управління культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ БМУ УКРТОРГБУД для будівництва 7-ми поверхового житлового будинку з мансардним поверхом та вбудовано-прибудованим приміщенням і гаражем у цокольному поверсі, за адресою: м. Одеса, Військовий узвіз №10.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 28 грудня 2017 року.

Суддя О.В. Білостоцький

.