Справа № 820/4073/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Спірідонов М.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 р. м. ХарківСправа № 820/4073/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Перцової Т.С.

суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представників сторін : позивача - Кобзар О.М.,

відповідача - Шульги В.Т., Баклушиної В.Б., Юношева С.А., Радченка І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СПК КОМПАНІ" на постанову Харківського окружного адміністративного суду (м. Харків) від 02.11.2017 р. (15:54 год.) (повний текст складено 08.11.17 р.) по справі № 820/4073/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПК КОМПАНІ"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА

Товариство з обмеженою відповідальністю "СПК КОМПАНІ" (далі по тексту - ТОВ «СПК Компані», позивач), звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 26.05.2017 року №, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності» в розмірі 43367,56 грн. - за основним платежем, та 10841,89 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, від 26.05.2017 року №, яким позивачу донараховано податку на додану вартість в розмірі 95408,64 грн. - за основним платежем та 23852,16 грн. - за штрафними ( фінансовими) санкціями.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2017 року по справі № 820/4073/17 в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СПК КОМПАНІ" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2017 року по справі № 820/4073/17 скасувати, ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що експортна митна декларація Республіки Туреччина № 16343100ЕХ141657 від 14.07.2016 року не є доказом недостовірності заявленої позивачем митної вартості товару. Зазначив, що факт направлення ДФС України запиту на адресу митних органів Республіки Туреччина не є доведеним, вказаний запит не розглядався під час судових засідань, що позбавило можливості встановити, в межах якої форми митного контролю (ст.336 Митного кодексу України) направлявся цей запит, його зміст та чи дійсно лист Міністерства митної справи та торгівлі Туреччини є відповіддю на цей запит. Стверджує, що зазначена вище експортна митна декларація не має відношення до імпортованого позивачем товару, оскільки у ній відсутні номер контракту, на підставі якого здійснювався експорт, ідентифікуючі ознаки товару: маркування, артикул, опис; назва товару, вказана в експортній МД, відрізняється від назви товару, імпортованого позивачем; одержувачем товару за експортною МД є компанія «ZOTTITRADECOMPANY», а не позивач; відправлення товару за експортною МД здійснювалось на умовах поставки FOB Instanbul, натомість товар Позивача поставлявся на умовах CFR Одеса. Крім того, у розумінні ст.53 Митного кодексу України експортна МД не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару. Також, зазначив, що вказана вище експортна МД не може вважатись доказом, оскільки вона не легалізована та не перекладена належним чином, що є порушенням Віденської конвенції про консульські зносини від 24.04.1963 р., ратифікованої Україною. Однак, судом першої інстанції необґрунтовано відхилено зазначені доводи позивача.

Вказує, що позивачем до митного оформлення, у відповідності глав 8, 9 МК України, для підтвердження митної вартості імпортованих товарів за митною декларацією №10027001/2016/264252 від 27.07.2016 року (далі по тексту - МД) надано всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості: контракт №ТР 60701 від 01.07.2016 р., специфікацію №1 від 01.07.2016 до контракту, рахунок-фактуру (інвойс) №070732 від 13.07.2016 р., прайс-лист виробника товару. За результатами проведеного митницею митного огляду товару, оформленого актом про проведення огляду №100270000/2016/021148 від 26.07.2016 р., не було виявлено жодних розбіжностей між фактично наявним товаром та відомостями, що були зазначені в МД та товаросупровідних документах. 27.07.2016 року під час митного оформлення МД у Київської міської митниці ДФС не виникло жодних зауважень та сумнівів щодо достовірності митної вартості імпортованого товару. Відповідачем під час проведення перевірки також було досліджено зазначені вище документи та не встановлено ознак підробки чи відсутності усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Однак, судом першої інстанції необґрунтовано надано перевагу представленій відповідачем експортній митній декларації, а не документам, що подавав декларант під час митного оформлення. Враховуючи викладене, вважає, що позивачем вірно визначено митну вартість ввезеного товару, підстави для донарахування ввізного мита та ПДВ відсутні, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2017 року по справі № 820/4073/17 скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову.

Представник відповідача в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. З посиланням на ч.1 ст.336, ст.ст.345, 351 Митного кодексу України вказує на наявність підстав для проведення спірної перевірки. Пояснив, що в рамках міжнародної Угоди між Урядом України і Урядом Турецької Республіки щодо взаємної допомоги у митних питаннях ДФС України було направлено запит від 07.10.2016 р. №17422/5/99-99-20-03-16, на який митними органами Республіки Туреччина надано копію експортної МД від 14.07.2016 р. № 657, на підставі якої зазначений у запиті товар був вивезений з території Турецької Республіки. Інформація, зазначена у відповідних графах експортної МД та МД від 27.07.2016 р. №10027001/2016/264252 щодо відправника товару, номера контейнера, в якому товар переміщувався на територію України, кількості місць, ваги брутто, дати здійснення поставки, реквізитів інвойсу, виданого продавцем товару, дає змогу ідентифікувати поставку товару та зробити висновок, що вивезений за експортною МД від 14.07.2016 р. № 657 з території Турецької Республіки товар є товаром, митне оформлення якого на території України здійснено за МД від 27.07.2016 р. № 10027001/2016/264252, що була предметом перевірки. При цьому, вартість товару, заявлена при його митному оформленні на території України, є значно нижчою вартості, зазначеної в експортній МД (22765,18 дол. США та 40262,50 дол. США відповідно), що свідчить про надання ТОВ «СПК Компані» органу доходів і зборів недостовірних відомостей про вартість товару, ввезеного позивачем на митну територію України. Стверджує, що експортна МД у розумінні ч.2 ст.53, п.2 ч.1 ст.353 МК України є належною підставою для висновку відповідача про заниження бази оподаткування ввезеного позивачем товару. Вказана експортна МД не потребує легалізації та офіційного перекладу, оскільки є уніфікованим документом, сформованим відповідно до міжнародних стандартів аналогічних документів інших країн, та використовується в міжнародній практиці. Позивачем не враховано, що в експортній та імпортній МД співпадають, зокрема, відправник, кількість місць, контейнер яким здійснювалось перевезення. З огляду на наведене, вважає, що ГУ ДФС у Харківській області зроблено обґрунтований висновок про заниження позивачем митних платежів, виходячи з даних вказаної експортної МД. Враховуючи викладене, вважає, що відповідачем цілком правомірно визначено позивачеві грошове зобов'язання з ПДВ та ввізного мита, а відтак, оскаржувані податкові повідомлення-рішення скасуванню не підлягають.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "СПК КОМПАНІ" перебуває на податковому обліку у Східній ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області, зареєстровано платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва № 200231057, виданого 01.10.2015 року.

Головним управлінням ДФС у Харківській області проведена документальна невиїзна перевірка ТОВ «СПК Компані» щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи при правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів по митній декларації від 27.07.2016 року № 10027001/2016/264252.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 10.05.2017 року № 3370/20-40-14-15-07/39725397, яким зафіксовано порушення:

п. 2 ч. 2 ст. 52 глави 8 розділу ІІІ Митного кодексу України (далі по тексту - МК України) щодо заниження бази оподаткування (митної вартості імпортованого товару) по митній декларації від 27.07.2016 року № 10027001/2016/264252 на загальну суму 433675,61 грн.;

ч. 1, п. 5 ч.8 ст. 257, ст. 278, п. 1 ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 293, ч. 1 ст. 295 МК України, у зв'язку з чим було занижено податкове зобов'язання з ввізного мита на суму 43367,56 грн.;

п. 187.8 ст. 187, п. 190. 1 ст. 190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податком на додану вартість на суму мита, у зв'язку з чим було занижено податкове зобов'язання з ПДВ на 95408,64 грн. (а.с.10-16).

Позивач не погодився з висновками акту перевірки і 19.05.2017 р. подав заперечення на вказаний акт до Головного управління ДФС у Харківській області. За результатами розгляду відповідачем залишено вказані заперечення без задоволення, а висновки акту - без змін, про що позивача повідомлено листом №5830/10/20-40-14-15-10 від 26.05.2017р.

На підставі наведених висновків акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення - рішення від 26.05.2017 року № , яким підприємству збільшено суму грошового зобов"язання за платежем «мито на товари, що ввозяться суб"єктами підприємницької діяльності» в розмірі 43367,56 грн. - за основним платежем, 10841,89 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, та № , яким позивачу донараховано податку на додану вартість в розмірі 95408,64 грн. - за основним платежем та 23852,16 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «СПК Компані» звернулось до суду з даним позовом про їх оскарження.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем обґрунтовано винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки митна вартість товару, заявлена позивачем при його митному оформленні на території України, є значно нижчою вартості, зазначеної в експортній МД, що свідчить про надання ТОВ "СПК Компані" органу доходів і зборів недостовірних відомостей про вартість товару, ввезеного товариством на митну територію України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом III МК України і базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ).

Згідно із загальноприйнятими міжнародними нормами, викладеними у статті VII та відповідних додатках до ГАТТ, митна вартість - це оцінка ввезеного товару в країні імпорту, яка здійснюється на підставі нормальної ціни в країні експорту, тобто ціни на такий або аналогічний товар, який продається або пропонується для продажу при нормальному ході торгівлі в умовах вільної конкуренції (пункт 2 (b) статті VII ГАТТ).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ст. 52 МК України).

Відповідно до частини 5 статті 54 МК України з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску та звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 351 МК України однією з підстав для проведення документальної невиїзної перевірки є надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Нормами пункту 5 частини 1 статті 352 МК України передбачено право органів доходів і зборів використовувати під час проведення перевірок отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Пунктом 54.4. статті 54 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) визначено, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо вартісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, орган доходів і зборів має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Матеріалами справи підтверджено, що між GKS AYAKKABICILIK PAZARLAMA SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETY (Туреччина) (постачальник) та ТОВ «СПК Компані» (покупець) укладено контракт № TR 160701 від 01.07.2016 року, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити матеріали згідно зі специфікацією (надалі - товар) на умовах даного контракту. Номенклатура, ціна та кількість товару обумовлюється у специфікаціях, що є невід'ємною частиною даного контракту, оформлених згідно з п.12.5 останнього (а.с.20-25).

Позивачем було здійснено митне оформлення поставки товару «частини взуття : підошви різнорозмірні з TRE termoplastic elastomer (синтетична гума) : мод. ZENNE - 2260 шт., мод. MERDANE - 1600 шт., мод. BINGO - 6575 шт., мод. DOCTOR - 2495 шт., мод. REMIX - 1630 шт.» за даним контрактом згідно з митною декларацією від 27.07.2016 року № 10027001/2016/264252 (а.с.59-60). Митну вартість ввезеного товару у зазначеній МД визначено на рівні 17538,20 дол. США.

Відповідно до листа Київської митниці ДФС № 3102/8/26-70-1002 від 09.08.2016 року «Про направлення запиту до митних органів Турецької Республіки», адресованого Департаменту боротьби з митними порушеннями ДФС України, під час аналізу документів, поданих ТОВ «СПК Компані» до митного оформлення, встановлено суперечність відомостей, а саме згідно з п.5.4 контракту від 01.07.2016 р. № TR 160701 упаковка повинна містити маркування щодо товару, однак в інвойсі від 13.07.2016 р. № 070732 зазначено «маркування відсутнє»; специфікація № 1 до контракту від 01.07.2016 р. № TR 160701 та інвойс від 13.07.2016 р. № 070732 не містять повних відомостей щодо характеристик товарів, що можуть впливати на його вартість, зокрема, не вказано розміри підошви; експортна митна декларація до митного оформлення не надавалась. У зв'язку з чим у митниці виникли підстави вважати, що документи, подані ТОВ «СПК Компані» до митного оформлення, можуть містити неправдиві відомості, що впливають на визначення митної вартості товару. Враховуючи викладене, Київська митниця ДФС цим листом просила ДФС України здійснити запит до митних органів Турецької Республіки, надавши при цьому до ДФС України проект запиту до митних органів Турецької Республіки українською та англійською мовами, а також копії документів, наданих до митного оформлення, на 24 арк. (а.с.52-53).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до вказаного листа Київської міської митниці ДФС, в рамках здійснення перевірки законності ввезення ТОВ "СПК Компані" на митну територію України товару "частини взуття: підошви" за МД від 27.07.2016 р. № 10027001/2016/264252, Державною фіскальною службою України до митних органів Турецької Республіки направлено запит № 17422/5/99-99-20-03-16 від 07.10.2016 р. про надання інформації та документів, які мають відношення до поставки вищезазначених товарів на митну територію України.

У відповідь на вказаний запит, з урахуванням зазначених у ньому відомостей, ідентифікуючих поставку (реквізити коносаменту, інвойсу, контейнеру), митними органами Турецької Республіки до ДФС направлено копію експортної митної декларації від 14.07.2016 р. № 657 (далі - експортна МД), на підставі якої зазначений у запиті товар був вивезений з території Турецької Республіки (а.с.90-92).

Інформація, зазначена у відповідних графах експортної МД та МД від 27.07.2016 р. № 10027001/2016/264252 щодо відправника товару, номера контейнера, в якому товар переміщувався на територію України, кількість місць, вагу брутто, дату здійснення поставки, реквізитів інвойса, виданого продавцем товару, дає змогу ідентифікувати поставку товару та зробити висновок, що вивезений за експортною МД від 14.07.2016 р. № 657 з території Турецької Республіки товар є товаром, митне оформлення якого на території України здійснено за МД, що була предметом перевірки.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, за результатами порівняння граф експортної та імпортної МД встановлено, що вартість товару, заявлена при його митному оформленні на території України - 17538,20 грн. (а.с.59-60), є значно нижчою вартості, зазначеної в експортній МД (40228,50 дол. США).

Вказане, на думку колегії суддів, свідчить про надання ТОВ "СПК Компані" органу доходів і зборів недостовірних відомостей про вартість товару, що був ввезений позивачем на митну територію України.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що експортна митна декларація № 16343100ЕХ141657 від 14.07.2016 року, надана митними органами Республіки Туреччина, не стосується поставки на адресу ТОВ «СПК Компані», з посиланням на те, що у експортній митній декларації зазначено іншого отримувача та інші умови поставки, оскільки у зазначеній експортній митній декларації співпадають кількість місць - 453, вага - 8863,51 брутто, та номер контейнеру - ООLU4367901.

Отримувачем у зазначеній ЕМД зазначено підприємство «ZOTTI TRADE COMPANY». Однак, згідно з поясненнями представника позивача, наданими у судовому засіданні, вказана юридична особа-отримувач не ідентифікована, підприємство з такою назвою відсутнє. Відповідачем виявлено компанію зі схожою назвою - «ZOTTI», на адресу якої Головним управлінням ДФС у Харківській області було зроблено запит, та яка у відповідь на запит заперечила укладення контракту з постачальником GKS AYAKKABICILIK PAZARLAMA SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETY (Туреччина) та отримання поставок товару від нього.

Як пояснив представник відповідача, у подібних випадках товар фактично отримується представником імпортера на території Туреччини, змінюються документи, умови поставки (в даному випадку - з FOB-Стамбул на CFR-Одеса), і на територію України товар ввозиться з іншими умовами поставки та вартісними показниками.

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції, номер контейнера є унікальним, контейнер опломбовується на митниці країни відправлення, в даному випадку - Республіки Туреччина, опломбованим в'їжджає на територію України, на митниці пункту прибуття перевіряється цілісність пломби, і контейнер розпломбовується лише на митниці кінцевого пункту прибуття.

При цьому, як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, ідентифікувалася саме поставка, оформлена певними документами (контракт, інвойс, коносамент, специфікація, митна декларація), а не отримувач або назва товару.

На запит відповідача митними органами Республіки Туреччина проаналізовано, який вантаж був поставлений в той самий день, час, за певним контрактом, і на підставі яких документів, за результатами чого зроблено висновок, що цього дня поставка від постачальника AYAKKABICILIK PAZARLAMA SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETY на підставі контракту № TR 160701 від 01.07.2016 року була єдиною, у зв'язку з чим надано експортну митну декларацію, за якою даний товар був вивезений з території Туреччини - ЕМД № 16343100ЕХ141657 від 14.07.2016 року.

Слід відмітити, що позивачем не спростовано цієї обставини, оскільки не надано іншої митної декларації, на підставі якої спірний товар було вивезено з території Республіки Туреччина.

Доводи позивача про те, що ТОВ «СПК Компані» зверталось до турецького постачальника із запитом про надання відповідної ЕМД на спірну поставку, і постачальником не надано запитуваного документу, не підтверджуються жодними доказами.

З огляду на викладене, різниця у назві отримувача та умовах поставки між ЕМД № 16343100ЕХ141657 від 14.07.2016 року та МД від 27.07.2016 р. № 10027001/2016/264252 не є беззаперечним доказом відсутності зв'язку між цими документами.

Твердження позивача про те, що у розумінні ст.53 МК України експортна митна декларація не є документом, що визначає митну вартість, спростовуються приписами п.7 ч.3 ст.53 МК України, згідно з якими у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такий додатковий документ, як копію митної декларації країни відправлення.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про те, що в ході митного огляду та митного оформлення ввезеного товару 26.07.2016 року у Київської митниці ДФС не виникло сумнівів щодо достовірності заявленої митної вартості, оскільки зміст листа Київської митниці ДФС № 3102/8/26-70-1002 від 09.08.2016 року на адресу ДФС України, яким ініційовано надіслання запиту на адресу митних органів Республіки Туреччина, свідчить про протилежне.

Так, як зазначалось вище, відповідно до змісту вказаного листа, митницею встановлено суперечність відомостей документів, поданих ТОВ «СПК Компані» до митного оформлення, вимогам контракту щодо маркування товару, відсутність у поданих документах повних відомостей щодо характеристик товарів, що можуть впливати на його вартість, зокрема, не вказано розміри підошви, ненадання до митного оформлення експортної митної декларації, у зв'язку з чим і виникла потреба у з'ясуванні правомірності формування митної вартості шляхом направлення запиту на адресу митних органів Республіки Туреччина.

Та обставина, що Київською митницею ДФС було здійснено митне оформлення спірного товару за митною вартістю, заявленою позивачем у митній декларації від 27.07.2016 р. № 10027001/2016/264252, не є доказом відсутності у митниці сумніву щодо правомірності визначення позивачем митної вартості.

Так, позивачем митна вартість згідно з вказаною МД визначена за шостим (резервним) методом, тобто, за останнім з тих, що перелічені у ст.57 МК України, який застосовується у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених вище методів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.64 МК України у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з пояснень представника відповідача, і не спростовано позивачем по справі, митна вартість, заявлена позивачем, була прийнята Київською митницею ДФС лише у зв'язку з відсутністю у митниці достовірних відомостей про раніше визнану митну вартість товару, подібного до ввезеного позивачем, однак, це не свідчить про правомірність визначення митної вартості позивачем.

Натомість, відповідачем заперечується правильність визначення митної вартості ТОВ «СПК Компані» за шостим (резервним) методом, оскільки така митна вартість була визначена позивачем на підставі митної декларації, умови поставки за якою не є співвідносними з умовами спірної поставки (постачався інший товар - гумові накладки на підошви для взуття, виробник - Туреччина, відправник - Польща).

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на постанову Солом'янського районного суду м. Києва по справі № 760/5908/17 від 12.05.2017 року, якою скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо директора ТОВ «СПК Компані», складену на підставі протоколу про адміністративне правопорушення за ст.453 МК України за фактом спірної поставки, оскільки при розгляді адміністративної справи, предметом якої є скасування постанови про адміністративне правопорушення, надається оцінка наявності або відсутності підстав притягнення до адміністративної відповідальності фізичної особи, в той час як по даній справі предметом з'ясування є питання правильності нарахування та сплати митних платежів, за недоплату яких притягнуто до відповідальності юридичну особу.

Щодо твердження позивача про використання посадовими особами ГУ ДФС у Харківській області, які проводили перевірку, документів, отриманих від митних органів Турецької Республіки, без їх перекладу та легалізації, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших Законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Питання надання взаємної допомоги у митних питаннях між митними органами України і митними органами Турецької Республіки врегульовано Угодою, підписаною урядами цих країн 27.11.1996 р., що набрала чинності 05.07.1997 р. (далі по тексту - Угода).

Згідно з ч.1 ст.3 даної Угоди митні органи надають один одному по одержанні запиту усю інформацію, що може сприяти у забезпеченні правильності: a) стягнення мита, податків, зборів чи нарахувань, що провадиться митними органами, зокрема інформацію, яка допомагає визначити митну вартість товарів та їх походження, та встановити їхню тарифну класифікацію; b) застосування імпортних та експортних заборон і обмежень; c) застосування національних правил походження товарів, які визнаються не у відповідності до угод, укладених однією або обома Договірними Сторонами.

Відповідно до ст.7 даної Угоди інформація, передбачена цією Угодою, може передаватися засобами електронного зв'язку в будь-якій формі. Вся інформація, необхідна для інтерпретації чи використання матеріалів, переданих такими засобами, повинна подаватися одночасно.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.26 Угоди між Урядом України і Урядом Турецької Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і майно, ратифікованої Законом України N 37/98-ВР від 16.01.1998 р., компетентні органи Договірних Держав обмінюються інформацією, необхідною для виконання положень цієї Угоди або національних законодавств Договірних Держав, що стосуються податків, на які поширюється Угода, тією мірою, якою оподаткування не суперечить цій Угоді, зокрема, щоб попереджувати шахрайство і полегшувати застосування статутних положень проти юридичних ухилень. Будь-яка інформація, одержана Договірною Державою, буде розглядатися як конфіденційна, таким же чином як і інформація, одержана в межах національного законодавства цієї Держави, і буде розкрита тільки особам або органам, включаючи суди і адміністративні органи, зайнятим оцінкою або збором, примусовим стягненням або судовим переслідуванням, або розглядом апеляцій стосовно податків, на які поширюється Угода. Такі особи або органи повинні використовувати інформацію тільки з цією метою. Вони можуть розкривати інформацію на публічних судових засіданнях або в юридичних рішеннях.

При цьому, вказаними вище міждержавними угодами не передбачено вимог щодо застосування офіційного перекладу або процедури легалізації до документів, що містять інформацію, передбачену цими угодами.

Митний кодекс України, передбачаючи можливість використання органами доходів і зборів України документів, отриманих від митних органів іноземних держав, зокрема і на виконання вказаної угоди, не містить вимоги щодо необхідності легалізації цих документів.

Згідно з частиною 2 статті 7 МК України державна митна справа здійснюється з додержанням прийнятих у міжнародній практиці форм декларування товарів, методів визначення митної вартості товарів, систем класифікації та кодування товарів та системи митної статистики, інших загальновизнаних у світі норм і стандартів.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, митна декларація є уніфікованим документом, сформованим відповідно до міжнародних стандартів аналогічних документів інших країн, про що свідчить, зокрема, зміст експортної митної декларації, наданої митними органами Республіки Туреччина. Даний документ використовується в міжнародній практиці.

У зв'язку з цим, порівняння відповідних граф МД країни експорту та імпорту, що містять цифрові дані (інформацію про вагу товару, номер контейнера, в якому здійснювалась його поставка, кількість місць, дата поставки, реквізити інвойсу тощо), а також найменування відправника, країни відправлення та призначення дає можливість ідентифікувати поставку товарів без здійснення офіційного перекладу цих граф МД на українську мову.

З приводу посилання позивача на порушення відповідачем Віденської конвенції про консульські зносини від 24.04.1963 року, колегія суддів зазначає, що положення даної конвенції щодо легалізації офіційних документів не поширюються на випадки безпосереднього обміну інформацією між офіційними органами двох держав в рамках публічно-правових відносин, які регулюються відповідними міждержавними угодами.

Так, як вбачається з преамбули даної Конвенції, остання регулює питання встановлення, зміни та припинення консульських зносин між державами, а не питання взаємодії митних органів у питаннях здійснення митної справи.

При цьому, відповідно до ст.73 даної Віденьскої конвенції положення останньої не відображаються на інших міждержавних угодах, що діють між державами, що беруть у них участь. Жодне з положень цієї Конвенції не перешкоджає державам укладати міждержавні угоди, що підтверджують, доповнюють, поширюють або розширюють її положення.

Щодо доводів позивача про необхідність легалізації експортної митної декларації з посиланням на п.1.2 Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої Наказом МЗС від 04.06.2002 року № 113, колегія суддів зазначає, що згідно з цим пунктом консульська легалізація офіційних документів - це процедура підтвердження дійсності оригіналів офіційних документів або засвідчення справжності підписів посадових осіб, уповноважених засвідчувати підписи на документах, а також дійсності відбитків штампів, печаток, якими скріплено документ. При цьому консул не несе відповідальності за зміст документа.

Ця Інструкція встановлює порядок учинення консульської легалізації офіційних документів, складених за участю органів державної влади та органів місцевого самоврядування, або таких, що від них виходять, як на території України, так і за кордоном (п.1.1 Інструкції).

Між тим, Міністерством митної справи та торгівлі Туреччини надано не документ, складений ним як державним органом, який встановлює, змінює чи припиняє права та обов'язки певної особи, а завірену власною печаткою копію документу, складеного суб'єктом господарювання, - експортної митної декларації.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не було порушено вимог законодавства України щодо використання в ході перевірки експортної МД без її легалізації.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 26.05.2017 року № про збільшення позивачеві грошового зобов'язання за платежем «мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності» в розмірі 43367,56 грн. - за основним платежем, 10841,89 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями та від 26.05.2017 року № про збільшення позивачеві грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 95408,64 грн.- за основним платежем та 23852,16 грн. - за штрафними ( фінансовими) санкціями, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, відсутні підстави для скасування даних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СПК КОМПАНІ" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2017 по справі № 820/4073/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 30 днів з дня її проголошення (з дня складення повного тексту) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій С.В. Дюкарєва
Повний текст постанови складений та підписаний 27.12.2017.