Справа № 431/5023/17
Суддя: Ткач О. В.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

04.12.2017431/5023/17/2109/2017
Справа: 431/5023/17
Провадження: 2-а/431/156/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2017 року Старобільський районний суд Луганської області

В складі: головуючого - судді Ткач О.В.,

При секретарі: Кустовій О.О.,

За участю представника: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Старобільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказала, що вона є пенсіонеркою за віком, отримувала пенсію за місцем свого проживання в Артемівському районі м.Луганська (тимчасово непідконтрольна Україні територія). 26.11.2014 року ОСОБА_2 звернулась до Старобільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України з заявою про переведення її пенсійної справи з УПФУ в Артеміському районі м.Луганська до УПФУ в Старобільському районі Луганської області. Також позивачкою було подано заяву про прийняття її на облік в Управління, як внутрішньої переміщеної особи, що тимчасово проживає на території Старобільського району, згідно до якої позивачка ОСОБА_2 просила перераховувати їй пенсію на рахунок, відкритий у Приватбанку. На підставі наданих позивачкою документів, ОСОБА_2 нараховувалась та виплачувалась пенсія з червня 2014 до червня 2016 року. У зв'язку з тим, що з 1 липня 2016 року кошти, що призначені для сплати внутрішньо переміщеним особам за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, в тому числі Пенсійного фонду України здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв виключно ПАТ «Державний Ощадний банк України».

Оскільки позивачка ОСОБА_2 не відкрила рахунок у ПАТ «Державний Ощадний банк України» і не надала про це відомостей до Старобільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України, виплата пенсії їй призупинена. Вважаючи дії відповідача з приводу призупинення виплати пенсії незаконними й протиправними, позивачка просила зобов'язати Старобільське об'єднане Управління Пенсійного фонду Луганської області відновити виплату пенсії за віком з березня 2016 року, негайно виконати рішення суду у вигляді сплати пенсії за 1 місяць.

В судове засідання позивачка не з'явилась, в позові наполягала на розгляді справи в порядку письмового провадження, зверталась з письмовим клопотанням про поновлення строку на звернення до суду й про відстрочення сплати судового збору.

Відповідач просив розглянути справу в письмовому провадженні, на підставі поданих заперечень.

Суд, з'ясував позицію сторін та вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження згідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

В позовній заяві позивачка, посилаючись на те, що вона дізналась про порушення свого права від правозахисників в серпні 2016 року, просить суд визнати пропуск строку звернення до суду з поважної причини.

За ч. 2 ст. 99 КАС України, строк для звернення за захистом прав, свобод і інтересів становить 6 місяців з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

При зверненні позивачки до суду 24.10.2017 року вона не надала суду будь-яких підтверджень про дату обізнаності про порушення її прав про виплату пенсії.

Відповідачем не надано письмових повідомлень на адресу позивачки, яким вони повідомляють ОСОБА_2 про зупинення їй пенсійних виплат.

За таких обставин, суд вважає за можливе вважати позивачкою ОСОБА_2 пропуск строку для звернення до суду пропущеним з поважної причини, оскільки інше рішення буде свідчити про обмеження останній доступу до правосуддя. До такого висновку суд дійшов при відсутності доказів повідомлення відповідачем позивачки про факт зупинення їй виплати пенсії.

За довідкою (а.с. 4) ОСОБА_2, як мешканка м.Луганська, знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Артемівському районі м.Луганська та отримує пенсію за віком.

Згідно довідки від 26.11.2014 року № 934001753 позивачка взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення Антитерористичної операції (а.с. 3).

За даними відповідача, ОСОБА_2 отримувала пенсію до червня 2016 року включно, згідно її заяви від 26.11.2014 року.

За п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року за № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», починаючи з 01 липня 2016 року виплата соціальних виплат за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України».

Згідно до змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 (Постанова Кабінету Міністрів України від 23.08.2017 року № 637 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 року» «виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, що призначені внутрішньо переміщеним особам), проводиться за рахунки та установ і пристроїв ПАТ «Державний Ощадний банк України» з можливістю отримання готівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження».

Як вбачається з письмових доказів, наданих відповідачем, позивачка ОСОБА_2 не відкрила розрахунковий рахунок у ПАТ «Державний Ощадний Банк». Позивачка ОСОБА_2 не надала суду відомостей, які б заперечували докази, надані відповідачем.

Позивачка ОСОБА_2 посилається на своєвільне зупинення відповідачем пенсійних виплат, які передбачені їй законодавством, як пенсіонерці за віком.

У частині 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виплата пенсії за рішеннями територіальних органів Пенсійного Фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, в інших випадках, передбачених законом.

Верховний Суд України у постанові від 12.04.2017 року по справі 6-51 цс17 висловив правову позицію, згідно якої державою на законодавчому рівні гарантовано та врегульовано питання надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду потерпілим на виробництві, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та проведення АТО. Їх права в повній мірі захищено Законом України від 20.10.2014 року № 1706-VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, на законодавчому рівні також визначено, що фінансування видатків з бюджету фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на тимчасово непідконтрольних українською владою територіях здійснюватиметься тільки після повернення вказаних територій під контроль органів державної влади. Отже, жодними нормативними актами, що регламентують порядок здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг у період збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру, не передбачено здійснення страхових виплат потерпілим, які не перемістились з окупованої території на підконтрольні органам державної влади території».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка не побажала відкрити рахунок в ПАТ «Державний Ощадний банк України» на підконтрольній Українській владі території, змусити її це зробити не в компетенції Старобільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області.

Суд вважає, що закон України «Про боротьбу з тероризмом», Закон України «Про забезпечення прав й свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VІІ є спеціальними нормами у спірних взаємовідносинах, а тому їх необхідно застосовувати при розгляді цієї справи.

Щодо застосування положень й практики ЄСПЛ, суд вважає, що стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції передбачає, що ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Ведучі мову «про закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції посилається на той самий критерій, що міститься в інших положеннях Конвенції (справа «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», рішення від 21.02.1986 року, заява № 3/1984/75/119, параграф 40). Цей критерій вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві.

На цій підставі й з врахуванням вищевикладеного, в задоволенні позову ОСОБА_2 необхідно відмовити за необґрунтованістю.

З позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Керуючись ст.ст. 49, 51, 71, 99, ч. 1 ст. 100, 159 КАС України, п. 5 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про боротьбу з тероризмом», Закону України «Про забезпечення прав й свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.14 року № 1706-VІІ, п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 (із змінами) «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Старобільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Донецького адміністративного апеляційного суду через Старобільський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляції протягом 10 днів з дня отримання постанови.

Суддя: О.В. Ткач