Справа № 487/2168/17
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 487/2168/17

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Щербина С.В. Час і місце ухвалення: 08:35, м.Миколаїв Дата складання повного тексту: 28.09.2017р.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Романішина В.Л.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на постанову Заводського районного суду м.Миколаєва від 28 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області про визнання дій протиправними щодо визначення розміру пенсії за віком з 27.01.2017р. і зобовязання здійснити нарахування розміру пенсії з 27.01.2017р. згідно з вимогами ст.ст. 1, 10, 24-27, 40, 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи, що обґрунтований розмір пенсії дорівнює 12950,58 грн. та до 31.01.2017р. його розмір обмежено розміром 10740 грн.

Постановою Заводського районного суду м.Миколаєва від 28.09.2017р. позов задоволено частково.

Визнано дії неправомірними та зобов'язано Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області здійснити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 27.01.2017р. із застосуванням показника середньої заробітної плати(доходу) у середньому на одну застраховану особу по Україні за останні три календарні роки (2014-2016), що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією з 27.01.2017р. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що оскільки позивач отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», тому при обчисленні середньомісячного заробітку при розрахунку пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не може бути застосовано показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням з одного виду пенсії на інший.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що доводи апеляційної скарги про те, що в січні 2017 року він звернувся із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший є безпідставними, оскільки ним подано заяву про призначення пенсії за іншим законом, у тому положення ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 18.11.1998р. є пенсіонером та отримував пенсію за вислугу років у ГУ ПФУ в Миколаївській області, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнений з військової служби та деяких інших осіб» №2262 від 09.04.1992р.

У звязку з досягненням 60-річного віку та набуттям права на пенсію за віком, 27.01.2017р. позивач звернувся до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду вказаної заяви відповідач здійснив переведення позивача на пенсію за віком з 27.01.2017р. відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», встановивши розмір пенсії 4168,53 грн.

Не погодившись з розміром встановленої пенсії за віком, позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом від 31.03.2017р. щодо розяснення обчислення його пенсії.

Листом №3-13 від 07.04.2017р. Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області повідомило позивача, що його було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, що передбачено ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та розділом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року №327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за 2007 рік, а саме 1197,91 грн.

Не погоджуючись із законністю дій УПФУ щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за 2007 рік при нарахуванні йому пенсії за віком ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з неправомірності застосування відповідачем до спірних правовідносин положень ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач звернувся до відповідача за призначенням пенсії за віком вперше, а тому відповідач, при обчисленні його пенсії, повинен був застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це передбачено ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з такими висновками Заводського районного суду м.Миколаєва. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 1-1 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону №1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ст.7 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Частиною 1 статті 9 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок призначення пенсії шляхом переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV, однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 31 березня 2015 року у справі №21-612а14 та від 09 червня 2015 року у справі №21-550а14. Зокрема, ВСУ у подібних правовідносинах зазначив, що у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом №2262-XII, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон №1058-ІV, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом №1058-ІV такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області залишити без задоволення, а постанову Заводського районного суду м.Миколаєва від 28 вересня 2017 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Градовський Ю.М.

ОСОБА_2