Справа № 803/1082/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10174/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Яворського І.О.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року (ухвалене головуючим-суддею Ксендзюком А.Я., час ухвалення рішення 11.09.2017 у м. Луцьку, повний текст складений 15.09.2017) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Волинській області (далі Луцька ОДПІ) від 20.06.2015, яким йому було визначено суму податкового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25 000,00 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11.09.2017 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, Луцька ОДПІ подала апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, які не були ним повно та обєктивно зясовані.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що транспортний податок, як обовязковий місцевий податок, підлягає сплаті, виходячи з норм ст.267 Податкового кодексу України (далі ПК України), починаючи з 01.01.2015, незалежно від прийняття органом місцевого самоврядування рішення щодо цього податку в порядку, встановленому п.п.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України. Крім того, принцип стабільності застосовується лише у разі внесення змін до елементів податків та зборів, а не при прийнятті нових податків, а відтак запровадженням нового податку у 2015 році цей принцип не був порушений. Тому просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11.09.2017 та прийняти нову, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 09.11.2011 за ОСОБА_2 було зареєстровано транспортний засіб марки «LEXUS», модель «LX 570», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова №JTJHY00W904047808, тип універсал В, обєм двигуна 5 663 куб.см., 2010 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У відповідності до п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України, 20.06.2015 Луцькою ОДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення «Ф», яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб 18011000» у сумі 25 000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що незалежно від прийняття або неприйняття рішення місцевою радою у 2015 році транспортний податок міг справлятися не раніше 2016 року, який є плановим. Крім того, приймаючи рішення про встановлення місцевих податків та зборів (в тому числі транспортного податку), міська рада повинна врахувати обмеження, встановлені п.п.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України (в частині офіційного оприлюднення рішення до 15 липня року, що передує бюджетному періоду) та п.п.4.1.9 п.4.1 ст.4 цього Кодексу (в частині дотримання принципу стабільності).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно п.1.1 ст.1 ПК України, цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 4.3 статті 4 цього Кодексу передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов'язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.

Підпунктом 4.4 цієї статті визначено, що установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною ОСОБА_3 України, а також Верховною ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Згідно ст.8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

01.01.2015 набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення у новій редакції статті 267 ПК України, було введено транспортний податок.

Згідно п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно п.п.267.3.1 п.267.3 цієї ж статті, базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті.

Згідно п.267.4 ст.267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України).

Разом з тим, необхідно зазначити, що згідно з нормами статей 8, 10 ПК України транспортний податок належить до місцевих податків та встановлюється в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковим до сплати на території відповідних територіальних громад.

В пункті 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», органам місцевого самоврядування рекомендовано у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Також необхідно зазначити, що відповідно до п.12.3 ст.12 ПК України, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п.12.3.1 п.12.3 ст.12 ПК України).

Згідно п.п.12.3.2 п.12.3 ст.12 ПК України, при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні ст.7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Відповідно до п.п.12.3.3 п.12.3 цієї статті, копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

Згідно п.12.5 ст.12 ПК України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених п.п.12.3.4 цієї статті.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Таким чином, безпосереднє встановлення місцевих податків, в тому числі і транспортного податку, віднесено ПК України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень. Крім цього, органи місцевого самоврядування, виконуючи рекомендацію Закону України № 71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та приймаючи відповідні рішення, зобов'язані дотримуватись інших обов'язкових приписів ПК України, зокрема, встановленого п.п.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України строку офіційного оприлюднення рішення про встановлення місцевих податків та зборів. В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Отже, податкові зобов'язання з місцевого податку можуть визначатися контролюючим органом лише в разі, якщо сільська, селищна чи міська ради своїм рішенням встановила такий місцевий податок. При цьому, таке рішення повинно бути офіційно оприлюднене до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування відповідного місцевого податку, в іншому разі такі податкові зобов'язання можуть визначатись не раніше початку наступного бюджетного періоду (року), що настає за періодом (роком), в якому прийняте відповідне рішення органом місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст.3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Таким чином, бюджетний період, в якому починає застосовуватися транспортний податок є 2016 рік.

Крім того, п.п.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України визначено принцип стабільності, вимоги якого передбачають, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила.

Так, рішенням Луцької міської ради № 69/5 від 28.01.2015 встановлено на території м.Луцька транспортний податок та затверджено Положення про транспортний податок у м.Луцьку.

Як передбачено підпунктом 1.1. пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2, підпунктом 3.1. пункту 3, пунктом 4 Положення про транспортний податок у м.Луцьку, платниками транспортного податку у м.Луцьку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані у м.Луцьку згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 цього Положення є обєктами оподаткування. Обєктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см. Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 цього Положення. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 цього Положення.

Враховуючи ту обставину, що рішення про встановлення транспортного податку прийняте Луцькою міською радою лише 28.01.2015, тому норми щодо визначення податкового зобов'язання зі сплати транспортного податку не можуть застосовуватися раніше 2016 року.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, з урахуванням встановлених судом обставин та беручи до уваги наведені вище норми, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи, викладені в апеляційні скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції допущено не було, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року по справі № 803/1082/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається у строки та в порядку, визначеному статтями 328, 329 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст судового рішення складено 26.12.2017.