Справа № 129/2895/17
Суддя: Дєдов С. М.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 129/2895/17
Провадження по справі № 2-а/129/231/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2017 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Дєдова С.М.,

з участю секретаря Бойко Т.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Бардецької Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайсині адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про зобов'язання вчинити певні дії,-

Встановив:

25 жовтня 2017 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - УПФ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що листом №21-3-02 від 03.10.2017 р. УПФ відмовлено їй у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення і підставою цьому стало не зарахування відповідачем до страхового стажу, який дає право на призначення такої допомоги період роботи позивачки на посаді вихователя дошкільного навчального закладу, який перебував у власності колективного сільськогосподарського підприємства. Тому просила суд визнати протиправною відмову відповідача у призначенні і виплаті їй грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки має загальний стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, більше 30 років і зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй вищевказану грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала просила його вимоги задовільнити з підстав зазначених нею у позовній заяві.

Представник відповідача Гайсинського об'єднаного УПФ за довіреністю Бардецька Л.А. надіслала до суду письмові заперечення на позов, а в судовому засіданні позов не визнала, заперечила повністю і просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з підстав викладених у письмовому запереченні, з яких вбачається наступне.

Відповідно до архівної довідки № 618 від 14.07.2015 року, виданої КУ «Гайсинський районний трудовий архів», ОСОБА_1 з 28.12.1977 р. по 31.08.2001 р. працювала вихователькою підготовчої групи в дитячих яслах с. Носівці, з 01.09.2001р. по 30.06.2017р.- вчителькою Носовецької школи.

Посилаючись на п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», представник відповідача зазначає, щодо стажу роботи, який дає право на призначення та виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи лише у закладах комунальної власності, а не колективної. Тому, оскільки форма власності колгоспу ім. Леніна (колгосп «Заповіт Леніна»; КСП «Золота Нива»; СВК «Золота Нива») с. Носівці Гайсинського району є колективна, період роботи в даних підприємствах не зараховується до стажу, який дає право на виплату грошової допомоги в розмірі 10 пенсій. Таким чином, у ОСОБА_1 є лише 15 років та 10 місяців страхового стажу (період роботи вчителькою в Носовецькій школі) на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у закладах державної або комунальної власності і відповідно вона не має права на виплату зазначеної грошової допомоги.

З урахуванням позиції сторін, досліджених доказів і вимог закону, суд визнає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю з таких міркувань.

Суд, з'ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, встановив, що ОСОБА_1 28.12.1977 року була прийнята на посаду вихователя підготовчої групи в дитячих яслах с. Носівці, який перебував у власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна (колгосп «Заповіт Леніна»; КСП «Золота Нива»; СВК «Золота Нива») (а.с.а.с. 12-13, 14-18, 19-20).

01.09.2001 року ОСОБА_1 переведена з посади виховательки підготовчої групи на посаду вчителя Носовецької середньої школи, де працювала по 30.06.2017 р. Вказані обставини підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці позивачки та архівними довідками.

Так, згідно із архівною довідкою №618 від 14.07.2015 року, виданої КУ «Гайсинський районний трудовий архів», ОСОБА_1 з 28.12.1977р. по 31.08.2001р. працювала вихователькою підготовчої групи в дитячих яслах с. Носівці, з 01.09.2001р. по 30.06.2017 р.- вчителькою Носовецької школи (а.с.а.с.12-13).

Таким чином, загальний стаж роботи, який дає право працівникам освіти на пенсію за вислугу років, враховуючи роботу на посаді виховательки в дитячих яслах №1 с. Носівці Гайсинського району в позивачки складає більше 30 років.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Вказані посади працівників освіти, а саме вихователя дитячих навчальних закладів та методиста районного відділу освіти, передбачені Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 р. №1397 «Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров'я і сільського господарства» ( із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №593; Постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 12.04.1984 №313) та постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року, як такі, що надають право на призначення пенсії за вислугою років.

Маючи необхідний стаж для призначення пільгової пенсії за вислугу років, в порядку передбаченому п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в вересні 2017 року позивачка звернулась до Гайсинського об'єднаного УПФ із заявою про призначення вказаної пенсії, яка була задоволена й останній призначено пільгову пенсію за вислугу років, зарахувавши до стажу працівника освіти 28 років 6 місяців (а.с.9).

У вересні 2017 року, позивачка в порядку, передбаченому ст. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» звернулася до Гайсинського об'єднаного УПФ із заявою про призначення грошової допомоги, на що отримала відмову (а.с.9).

Листом-відповіддю № 21-3-02 від 03.10.2017р. відповідач відмовив у призначенні і виплаті грошової допомоги ОСОБА_1, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, мотивуючи це тим, що у позивачки не має 30 років спеціального стажу, оскільки період роботи вихователькою у колгоспному дошкільному навчальному закладі, а саме дитячих яслах №1 с.Носівці, до спеціального стажу не зараховується у зв'язку із тим, що даний дошкільний навчальний заклад відносився до колективної форми власності, тоді як правом на отримання допомоги користуються лише працівники освіти державної і комунальної форм власності (а.с.а.с.9-11).

Суд вважає, що дії УПФ щодо відмови позивачу в призначенні і виплаті грошової допомоги відповідно до ст. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є неправомірними, оскільки не відповідають вимогам чинного законодавства.

Так, статтею 29 Закону України «Про освіту» передбачено, що в структуру освіти входить дошкільна освіта.

Згідно ст. 5 Закону України «Про дошкільну освіту», систему дошкільної освіти становлять дошкільні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форми власності.

Відповідно до ст. 55 п. «е» право на пенсію за вислугу років виникає у відповідних працівників за наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, незалежно від віку.

Відповідно до ст. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і мають страховий стаж (зокрема, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

«Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота, яких дає право на пенсію за вислугу років» був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року, зі змінами внесеними згідно Постанови КМУ від 26.09.2002 року №1436, від 17.11.2004 року №1567, від 17.12.2012 року №1181, де відповідно примітки 2 цього переліку робота за фахом: завідуючі, вихователі-методисти, вихователі, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи в дошкільних навчальних закладах всіх типів незалежно від форм власності або відомчої приналежності дає право на пенсію, а згідно п.3 примітки робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Розділом 1 «Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років передбачені, зокрема посади завідуючих, вихователів-методистів, вихователів, музичних керівників, вчителів-дефектологів, вчителів-логопедів, практичних психологів в дошкільних навчальних закладах всіх типів.

Вказані посади працівників освіти, а саме вихователя в дитячих навчальних закладах та методиста районного відділу освіти, передбачені Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 р. №1397 "Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров'я і сільського господарства" ( із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №593; Постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 12.04.1984 №313).

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затвердженого Постановою КМУ від 23.11.2011 року №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ, зокрема, освіти і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою КМУ від 04.11.1993 р. №909.

Окрім того, УПФ не враховано й ту обставину, що відповідно до ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» та пп. «а» п.2 Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об'єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню у процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, затвердженого Постановою КМУ від 13.08.2003 року № 1253, дитячі ясла колишніх колгоспів були передані у комунальну власність територіальної громади сіл, що стверджується рішенням 10 сесії 4 скликання Носовецької сільської ради від 31.10.2003 року «Про безкоштовну передачу підприємств соціально-культурного призначення, які рахувались на балансі СВК «Золота Нива» с. Носівці Гайсинського району Вінницької області (а.с.19-20).

Надаючи правову оцінку діям Гайсинського об'єднаного УПФ, суд зауважує, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені ст. 1, 3, частиною 2 ст.6, ст. 8, частиною 2 ст. 19, ст.ст. 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи із принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції України.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики. Враховуючи те, що позивачка більше 30 років працювала на посаді вихователя, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій. Наділивши такого спеціаліста зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які працювали на даній посаді. Тобто, між позивачкою і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити її соціальний захист. Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи викладене, суд вважає, що стаж роботи позивачки на посадах вихователя та вчительки з 1977 року по 2017 року безпідставно не був зарахований відповідачем до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

За таких обставин станом на момент звернення із заявою про призначення і виплату грошової допомоги, стаж роботи позивачки у закладах освіти, на посадах виховательки та вчительки, перевищив 30 років, а тому відповідач зобов'язаний був призначити позивачці грошову допомогу.

Керуючись ст. ст.4,11,70,71,159,160,161,162,163 КАС України,

Постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у призначенні і виплаті ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Гайсинське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 грошову допомогу у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день призначення їй пенсії, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Державного бюджету України через управління Державної казначейської служби України у Гайсинському районі на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати в сумі 640 грн.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Гайсинський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня отримання копії постанови. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: