Справа № 804/6529/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2017 р. Справа № 804/6529/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою з відповідальністю "ДАН-ПАК" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області, які прийняті податковим органом в силу нібито нереальних господарських операцій Позивача із власними контрагентами, є безпідставними, необґрунтованими, оскільки господарські операції з тими контрагентами, які вказані в акті перевірки були реальними. Висновки податкового органу про те, що контрагенти Позивача не придбавали той товар, який в подальшому був реалізований ТОВ «ДАН-ПАК» також є необґрунтованими, оскільки податковий орган досліджував податкову звітність контрагентів Позивача лише в певний проміжок часу, що не виключає придбання такого товару юридичними особами в інший період. ТОВ «ДАН-ПАК» не несе відповідальності стосовно правильності ведення податкового та бухгалтерського обліку власних контрагентів. ТОВ «ДАН-ПАК» зобовязаний та не має права перевіряти господарську діяльність власних контрагентів, товар фактично від постачальників був отриманий та використаний у господарській діяльності Позивача.
Ухвалою суду від 11.10.2017 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у судовому засіданні.
У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у письмових запереченнях.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступного висновку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі по тексту ПК України).
Контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) (п.п. 20.1.4 ст. 20 ПК України).
Відповідно до п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Приписами пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п.75.1 ст.75, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПКУ, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до п.77.1 ПКУ документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
Судом встановлено, що на підставі наказу від 05.04.2017 №1930 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ДАН-ПАК», направлень на проведення перевірки від 19.04.2017 №7963, №7964, №7965 співробітниками ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено планову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 23.09.2014 по 31.12.2016, внаслідок чого було складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки від 22.05.2017 №5341/04-36-14-02/39403886 на підставі якого були прийняті податкові повідомлення-рішення від 06.07.2017:
Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд виходить з наступного.
Так, спірні податкові повідомлення-рішення про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у загальному розмірі: 3543375,00 грн. та про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі: 2831739,00 грн. ґрунтуються на висновках податкового органу, які викладені у розділі 4 Висновок акту перевірки від 22.05.2017 №5341/04-36-14-02/39403886.
Вказані висновки відповідача в акті перевірки обґрунтовані наступним.
В акті перевірки зазначено, що в ході перевірки встановлено взаємовідносини з наступними контрагентами:
Відповідно до наданих до перевірки документів встановлено, що договір, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні підписував директор та засновник ОСОБА_4
Таким чином, податковий орган прийшов до висновку, що ТОВ «Сайдекс» створено незадовго до здійснення господарської операції з реалізації гербіцидів, запчастин, стрічки конвеєрної на ТОВ «Дан-Пак» та має разовий характер.
Таким чином, податковий орган прийшов до висновку, що ТОВ «Карткапітал» створено незадовго до здійснення господарської операції з реалізації стрічки транспортерної на ТОВ «Дан-Пак» та має разовий характер.
ТОВ «Конфорт» внесено до бази СФП з ознакою зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників, порушено кримінальну справу за фактом скоєння злочину передбаченого ст.205 ККУ.
Таким чином, податковий орган прийшов до висновку, що ТОВ «Селена-Буд» створено незадовго до здійснення господарської операції з реалізації гербіцидів, запчастин в асортименті, стрічки конвеєрної на ТОВ «Дан-Пак» та має разовий характер.
Таким чином, податковий орган прийшов до висновку, що ТОВ «Інтегріті Лтд» створено незадовго до здійснення господарської операції з реалізації запчастин в асортименті, гербіцидів на ТОВ «Дан-Пак» та має разовий характер.
В ході проведення аналізу податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) встановлено, що підприємство ТОВ «Дніпроспектрбуд» не встановлено придбання товарів за період 01.01.2016 року 31.12.2016 року у придбання реалізованого товару, обрив ланцюга.
ТОВ «Дніпроспектрбуд» здійснювало придбання великої кількості ТМЦ, що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально технічним та технологічним можливостям ТОВ «Дніпроспектрумбуд». Зокрема, у 2016 році придбані: насіння соняшника, пшениця, кукурудза, риба в асортименті, послуги згідно договору, дитячі велосипеди, ліхтарики портативні. А реалізовано товар фосфогіпс, борошнопідсипка, транспортні послуги, запчастини. Тобто, асортимент придбаної номенклатури не відповідає реалізованій.
Таким чином, податковий орган прийшов до висновку, що ТОВ «Юнікод Компані» створено незадовго до здійснення господарської операції з реалізації запчастин в асортименті, гербіцидів на ТОВ «Дан-Пак» та має разовий характер.
В ході проведення аналізу податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) встановлено, що підприємство ТОВ «Юнікод Компані» не встановлено придбання товарів за період з моменту реєстрації підприємства 31.03.2016 у придбання реалізованого товару, обрив ланцюга.
ТОВ «Юнікод Компані» здійснювало придбання великої кількості ТМЦ, що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально технічним та технологічним можливостям ТОВ «Юнікод Компані». Зокрема, у 2016 році придбані: тканина із синтетичних 100% п/е комплексних нетекстурованих ниток, рис фурнітура, шнурки для взуття, взуття в асортименті. А реалізовано товар лист сталевий, запчастини в асортименті. Тобто, асортимент придбаної номенклатури не відповідає реалізованій.
Таким чином, податковий орган прийшов до висновку, що ТОВ «Жордон» створено незадовго до здійснення господарської операції з реалізації запчастин в асортименті, гербіцидів на ТОВ «Дан-Пак» та має разовий характер. Також аналіз ланцюгу постачання протягом 2016 року ТОВ «Жордон» говорить про те, що з моменту провадження діяльності по дату реалізації вищезазначеної продукції ТОВ «Інтегріті Лтд» вона не закуповувалась. Асортимент придбаної номенклатури не відповідає реалізованій.
ТОВ «Гарний бізнес» здійснювало придбання великої кількості ТМЦ, що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально технічним та технологічним можливостям ТОВ «Гарний бізнес». Зокрема, у 2016 році придбані: м'ясо куряче, приправа, майонез, чай, хлібобулочні вироби, сира гумова, труби сталеві, болт, лист, фарба, масло, цукерки, йогурт, сік, вода мінеральна, печиво. А реалізовано товар поршень 2-5Д49.22.1 спч, кришка циліндра. Тобто, асортимент придбаної номенклатури не відповідає реалізованій.
ТОВ «Бізнес Трейд Імперіал» здійснювало придбання великої кількості ТМЦ, що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально технічним та технологічним можливостям ТОВ «Бізнес Трейд Імперіал». Зокрема, у 2016 році придбані: риба, помідори, соя, механічний пістолет для прибивання скоб, гучномовець, підсилювач звуку, первинні елементи живлення. А реалізовано товар Імпакт К, Центуріон. Тобто, асортимент придбаної номенклатури не відповідає реалізованій.
Таким чином, податковий орган прийшов до висновку, що ТОВ «Брейвіс ОСОБА_15» створено незадовго до здійснення господарської операції з реалізації запчастин в асортименті, гербіцидів на ТОВ «Дан-Пак» та має разовий характер. Також аналіз ланцюгу постачання протягом 2016 року ТОВ «Брейвіс ОСОБА_15» говорить про те, що з моменту провадження діяльності по дату реалізації вищезазначеної продукції ТОВ «Брейвіс ОСОБА_15» вона не закуповувалась. Асортимент придбаної номенклатури не відповідає реалізованій.
Перевіркою встановлено, що ТОВ «Праймуб Компані» зареєстровано 28.08.2015, основним видом діяльності є 41.10 організація будівництва будівель. Кількість працюючих на підприємстві за 1 кв. 2016 року 1 особа. Всього, обсяг реалізації товарів та послуг від ТОВ «Праймбуд Компані» за 2016 рік становить 34 043 982 грн. в т.ч. ПДВ 5 673 997 грн. ТОВ «Праймбуд Компані» декларацію з податку на прибуток за 2016 рік не подало. Фінансовий звіт за 2016 рік не подало. Звітувало з податку на додану вартість з січня 2016 року по березень 2016 року. За період з квітня 2016 року по квітень 2017 року ТОВ «Праймуб Компані» не звітувало взагалі.
ТОВ «Праймуб Компані» здійснювало придбання великої кількості ТМЦ, що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально технічним та технологічним можливостям ТОВ «Праймуб Компані». Зокрема, у 2016 році придбані: болт, гайка шайба, газ скраплений. А реалізовано товар кришки циліндра. Асортимент придбаної номенклатури не відповідає реалізованій.
Отже, аналіз ланцюгу постачання ТОВ «Дан-Пак» по взаємовідносинах з ТОВ «Сайдекс», ТОВ «Карткапітал», ТОВ «Конфорт», ТОВ «Селена-Буд», ТОВ «Інтегріті Лтд», ТОВ «Дніпроспектрбуд», ТОВ «Юнікод Компані», ТОВ «Жордон», ТОВ «Гарний бізнес», ТОВ «Бізнес Трейд Імперіал», ТОВ «Брейвіс ОСОБА_15», ТОВ «Праймуб Компані» говорить про те, що з моменту провадження діяльності по дату реалізації вищезазначеної продукції вона не закуповувалась. Асортимент придбаної номенклатури не відповідає реалізованій. Відсутнє придбання товарів, які постачались далі по ланцюгу постачання. Відсутнє придбання товарів (послуг), необхідних для ведення господарської діяльності: газу, електроенергії, не встановлено придбання послуг по оренді землі, складських приміщень, навантажувальна - розвантажувальних робіт та інше. Сукупність фактів та обставин, що характеризують діяльність субєктів господарювання, задіяних в ланцюгу, свідчить про те, що метою їх функціонування є створення виключно документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди.
Згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
Згідно пп. 14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до п. 198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2 ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
За змістом п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися.
За приписами п.200.4 ст. 200 ПК України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-ХІV від 16.07.1999 визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Статтею 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.
Виходячи з вимог п.2 ст.3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Зокрема, ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п.п.2.15, 2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам, а відтак, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.
Таким чином, із системного аналізу окреслених законодавчих положень виходить, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти приймання передачі товарів (робіт, послуг), тощо), мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності усіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Також, право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.
Юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції
За відсутністю факту придбання товарів відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту.
Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів (робіт, послуг) однією стороною, та їх отримання іншою стороною, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів у власній господарській діяльності.
Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.
Відтак, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, за відсутності факту придбання товарів (робіт, послуг) або в разі, якщо придбані товари (роботи, послуги) не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів чи сплати грошових коштів. До того ж, наявність цивільно-правового договору також не є безумовним свідченням правомірності та реальності вчинення платником податку господарської операції навіть у тому разі, якщо такий договір не визнано недійсним у судовому порядку.
Так, в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011 судом касаційної інстанції наголошено, що судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому, приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
Тобто, з наведених законодавчих положень випливає, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених в ціні товару (послуги) та віднесення сум до витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використанні їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
При цьому як відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містити достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов'язує реалізацію права платника на податкову вигоду.
Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.
Слід також зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.
У постанові від 8 вересня 2009 року (додаток до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 22.04.2010 №568/11/13-10) Верховний Суд України зазначив, що надання податковому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, які мають розумну економічну причину. При вирішенні податкових спорів презумується добросовісність платника податку і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов'язання).
Однак податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). При цьому діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.
Для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій платника податку судам слід: з'ясувати реальність задекларованих господарських операцій; встановити наявність ділової мети у операціях, що досліджуються; визначити об'єктивний зміст вчинених операцій у порівнянні із задекларованим; підтвердити або спростувати добросовісність позивача, у зв'язку з тим, що його контрагенти мають дефекти правового статусу; оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.
Отже, доводи відповідача щодо нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «Сайдекс» є обґрунтованими та такими, що підтверджені відповідними доказами.
Таким чином, суд, враховуючи наведені обставини, дослідивши наявні у справі письмові докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позивачем не спростовано порушень, встановлених актом перевірки №5341/04-36-14-02/39403886 від 22.05.2017, зокрема позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено, що господарські операції між ТОВ «Дан-Пак» та його контрагентами з ТОВ «Сайдекс», ТОВ «Карткапітал», ТОВ «Конфорт», ТОВ «Селена-Буд», ТОВ «Інтегріті Лтд», ТОВ «Дніпроспектрбуд», ТОВ «Юнікод Компані», ТОВ «Жордон», ТОВ «Гарний бізнес», ТОВ «Бізнес Трейд Імперіал», ТОВ «Брейвіс ОСОБА_15», ТОВ «Праймуб Компані» мали реальний характер та здійснені з метою реального настання правових наслідків. Водночас відповідачем надано достатньо доказів на підтвердження обставин, зазначених в акті перевірки, на підставі якого прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.71 цього КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 86 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 159 - 163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою з відповідальністю "ДАН-ПАК" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2017 року

Суддя ОСОБА_1