Справа № 461/2721/17
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/2721/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Коружинець Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи ОСББ «Інструментальне - 10», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування ухвали та зобовязання до вчинення дій,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради, треті особи ОСББ «Інструментальне - 10», ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради №5248 від 01.10.2015 року «Про надання ОСББ «Інструментальне-10» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Інструментальна, 10» та зобовязати Львівську міську раду винести на розгляд сесії клопотання громадянина ОСОБА_1 від 28 серпня 2015 року щодо безоплатної передачі ОСОБА_1 земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться між будинком за адресою: м. Львів, вул. Інструментальна, будинок №10 та будинком за адресою: м. Львів, вул. Авраама Лінкольна, будинок №23, відповідно до картографічних даних, які були додані до клопотання в першочерговому порядку.

В обґрунтування позову покликається на те, що ОСОБА_1, як учасник бойових дій, 28.08.2015 року звернувся до Львівської міської ради з клопотанням про виділення земельної ділянки орієнтовним розміром до 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою за адресою: м.Львів, вул.Інструментальна, 10. В клопотанні від 28.08.2015 року ним було наголошено, що відповідно до інформації отриманої у Відділі Держземагенства у м.Львові земельна ділянка, щодо якої скеровується клопотання, у власності, оренді, користуванні інших осіб не перебуває. В березні 2017 року він отримав відповідь від Департаменту містобудування ОСОБА_4 природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради датовану 01.03.2017 року, з якої випливає, що відповідь на його звернення від 28.08.2015 року Львівська міська рада надіслала йому ще 02.12.2015 року. З даної відповіді йому стало відомо, що його клопотання від 28.08.2015 року на сесії Львівської міської ради не розглядалося. Також, з цієї ж відповіді позивачу стало відомо, що ухвалою Львівської міської ради №5248 від 01.10.2015 року надано дозвіл ОСББ «Інструментальне-10» на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Інструментальній, 10. Вважає, що дана ухвала прийнята всупереч п.14 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», так як учасники бойових дій мають право на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва. У відповідності до ст.118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові та письмових поясненнях. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила з мотивів безпідставності. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи ОСББ «Інструментальне - 10» в судовому засіданні позов заперечив з мотивів безпідставності. Просить відмовити в задоволенні позову.

Треті особиОСОБА_5, ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, хоч про час та місце розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд ухвалив розглядати справу у відсутності третіх осіб.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (ч.5 ст.17 Конституції України).

У статті 47 Конституції України кожному гарантовано право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Статтею 48 Конституції України закріплено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 являється учасником бойових дій, учасником антитерористичної операції та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій /а.с.6/.

Учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час (ст.5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Відповідно до п.19 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов'язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_4 державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Учасникам бойових дій гарантовано право на першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом (п.14 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно положень ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отож, як випливає із наведених положень Закону, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку зокрема, подають до відповідного органу місцевого самоврядування клопотання із зазначенням цільового призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства), а вимагати додаткові матеріали та документи заборонено імперативною нормою ст.118 ЗК України.

Судом встановлено, що 28.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Львівської міської ради з клопотанням про виділення земельної ділянки, згідно якої просив розглянути дане клопотання на сесії Львівської міської ради з прийняттям рішення щодо безоплатної передачі йому земельної ділянки орієнтовним розміром до 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговуванням жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться поміж будинком за адресою: м.Львів, вул.Інструментальна, 10 та будинком за адресою: м.Львів, вул.Авраама Лінкольна, 23, а також надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки /а.с.7-8/.

З вищевказаного клопотання від 28.08.2015 року видно, що до такого додано копію паспорта та ідентифікаційного коду, графічні матеріали бажаного місця розташування земельної ділянки, копії довідок про участь в АТО, копія посвідчення, копія самого клопотання, а також вказано, що у випадку потреби, ОСОБА_1 зобовязується надати інші необхідні для прийняття відповідних рішень документи.

З відповіді Відділу Держземагенства у м.Львові №86/14-15-ПІ від 17.09.2015р. видно, що земельна ділянка між будинками на вул.Інструментальній, 10 та вул.Лінкольна, 23 у м.Львові відноситься до земель м.Львова, що не надані у власність або користування /а.с.8/.

Так як згадана земельна ділянка не перебуває у користуванні інших осіб, відсутня необхідність в погодженні землекористувача.

ОСОБА_4 земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради від 01.03.2017р. позивача повідомлено про те, що листом від 29.09.2015 року його звернення від 28.08.2015 року розглянуто, однак не повідомлено про результати розгляду. При цьому позивачу розяснено те, які документи необхідно представити для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 08.08.2014р. №605 «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада» /а.с.9,10/.

Відповідно до ч.3 ст.7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною ОСОБА_6 України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Враховуючи, що Земельний кодекс України має вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти органів місцевого самоврядування, до спірних правовідносин повинні застосовуватись саме положення Земельного кодексу України.

Крім того, судом встановлено, що 01.10.2015 року Львівською міською радою прийнято ухвалу №5248 «Про надання ОСББ «Інструментальне-10» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Інструментальній, 10».

Однак, при прийнятті вказаної ухвали Львівською міською радою було проігноровано положення ст.118 ЗК України, п.14 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та більше того, всупереч наведеним нормам Закону, цілком безпідставно не розглянуто в належному порядку клопотання позивача від 28.08.2015 року, оскільки вищезазначений лист від 29.09.2015р. не може вважатись розглядом клопотання, так як, з врахуванням того, що позивачем було додано до згаданого клопотання усі, передбачені Законом документи, Львівською міською радою не було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмовлено у його наданні, так як це передбачено ст.118 ЗК України.

Більше того, як уже зазначалось вище, статтею 118 ЗК України передбачено, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Тобто, з наведеної норми Закону випливає, що у випадку вмотивованої відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, особа має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, а отже і тим самим такий дозвіл вважається наданим і земельна ділянка не може бути передана іншим субєктам.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 3 Конституції України закріплено, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю . Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Стаття 245 КАС України передбачає, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобовязати субєкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені норми Закону, зясувавши фактичні обставини справи, зважаючи на порушення відповідачем ОСОБА_7 прав позивача, зокрема права на достатній життєвий рівень, права на житло, першочергове право на отримання земельної ділянки під забудову, дотримуючись завдання адміністративного судочинства, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити, оскільки відповідачем у встановленому Законом порядку не було розглянуто клопотання ОСОБА_1 від 28.08.2015 року та всупереч імперативним нормам ст.118 ЗК України надано дозвіл на виготовлення землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСББ «Інструментальне-10», а отже оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню, та відповідача слід зобовязати винести на розгляд сесії та розглянути клопотання позивача від 28 серпня 2015 року.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак, представником відповідача не подано належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог. Крім того, відповідачем не подано суду належних доказів і не спростовано в ході розгляду справи твердження позивача щодо надання відповідачу необхідних картографічних матеріалів.

При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача на те, що позивач є неналежним субєктом звернення до суду з даним позовом та посилання з цього приводу на правову позицію Верховного Суду України, оскільки він не є особою, якої стосується акт індивідуальної дії, що оскаржується, з огляду на те, що, згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Обгрунтування звернення до суду та обраний спосіб захисту викладається у позовній заяві. Так як, оскаржуваною ухвалою порушуються вищезгадані, гарантовані Конституцією України права позивача, а доводи позивача щодо незаконності оскаржуваної ухвали знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, то право на усунення допущених порушень (оскарження ухвали) є належним способом захисту своїх прав позивачем.

Керуючись ст.ст.241-246 КАС України, суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради №5248 від 01.10.2015 року «Про надання ОСББ Інструментальне-10 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Інструментальній,10».

Зобовязати Львівську міську раду винести на розгляд сесії та розглянути клопотання ОСОБА_1 від 28.08.2015 року щодо безоплатної передачі ОСОБА_1 земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться поміж будинком за адресою: м. Львів, вул. Інструментальна, будинок №10 та будинком за адресою: м. Львів, вул. Авраама Лінкольна, будинок №23, відповідно до картографічних даних, які були додані до клопотання в першочерговому порядку.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Стрельбицький В.В.

Повний текст рішення виготовлено 28.12.2017 року.