Справа № 233/5681/17
Суддя: Наумик О. О.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

233 № 233/5681/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого - судді Наумик О.О., за участі секретаря Клугер Т.А., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу №233/5681/17 за позовом ОСОБА_1 (представник позивача за договором ОСОБА_2М.) до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з адміністративним позовом до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, ОСОБА_1 просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті їй пенсії з серпня 2016 року;

- зобовязати відповідача поновити виплату їй пенсії та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з серпня 2016 року,

посилаючись на те, що вона з грудня 2014 року перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії. З серпня 2016 року відповідач безпідставно припинив виплачувати їй пенсію, чим порушив її права та позбавив єдиного джерела до існування.

Ухвалою суду від 21 листопада 2017 року відкрито скорочене провадження у справі за дійсним позовом.

Відповідно до п.10 частини 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Тож, розгляд поданої позовної заяви проведено у порядку спрощеного провадження відповідно до ст.263 КАС України без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від відповідача по справі надійшли письмові заперечення на адміністративний позов з посиланням на таке:

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам», призначення та продовження пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року №509.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VІІ від 20.10.2014 р. підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

За наявності підстав для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і внутрішньо перемішених осіб», що підтверджується письмовою інформацією Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Національної поліції, ДМС, Мінфіну, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, громадянських обєднань, волонтерських, благодійних організацій, інших юридичних і фізичних осіб, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам, керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення приймає рішення про скасування такої довідки.

Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 21.11.2014 №13747/0/14-14/8 щодо обміну інформацією про осіб, які взяті на облік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» щомісяця з 05.12.2014 р. проводиться обмін інформацією з Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб між органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення.

За результатами обміну інформацією з органами соціального захисту населення про осіб, які взяті на облік відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», виплата пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2016 р. була призупинена для зясування фактичного місця проживання пенсіонера.

Поновлення виплати призупинених пенсій проводиться з дати припинення виплати на підставі особистого звернення пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб незалежно від причин тимчасового призупинення виплати з урахуванням постанови КМУ від 08 червня 2016 року №365 «Деякі питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Пенсіонер подає заяву про поновлення виплати пенсії, предявляє паспорт (оригінал, копія), довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №509 «Про облік внутрішньо перемішених осіб», яка видається управлінням соціального захисту населення.

Встановлено, що за адресою, вказаною в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 не мешкає. Тобто відомості, які були нею надані до Управління, можна вважати недостовірними.

Як вбачається із вищенаведеної норми, перелік підстав для припинення виплати пенсії не є вичерпним та може врегульовуватися іншими нормативно-правовими актами, що зазначено в постанові Вищого адміністративного суду України №338/1011/16-а від 21.03.2017 р.

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення №43061 (а.с.9).

Як вбачається з копії довідки від 23.12.2014 р. № НОМЕР_1 ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, яка перемістилася з м. Горлівки Донецької області до м. Костянтинівки Донецької області (а.с.9 зворот).

Відповідно до Довідки відповідача №8004 від 21.12.2017 р. позивач перебуває на обліку у Костянтинівському обєднаному управління Пенсійного фонду Донецької області, пенсія позивачу фактично не виплачується з жовтня 2016 року.

Даючи оцінку правомірності дій відповідача щодо невиплати позивачу пенсії з жовтня 2016 року, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-1У «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-1У) пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1058-1У виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1)якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2)на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною ОСОБА_2 України;

3)у разі смерті пенсіонера;

4)у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5)в інших випадках, передбачених законом.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст.49 Закону № 1058-ІV.

З жовтня 2016 року виплата позивачу пенсії припинена за мотивів фактичного не проживання позивача за місцем тимчасової реєстрації. Про дану обставину відповідач зазначив у письмових запереченнях на адміністративний позов. Проте, на наявність будь-якого рішення або розпорядження Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з цього питання відповідач не зазначив, на вимогу суду таке рішення не надав.

Можливість припинення виплати пенсії без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення не передбачена діючим законодавством України.

Отже, діями відповідача щодо припинення виплати пенсії позивача порушені її права на отримання пенсії, оскільки відповідач на виконання вимог ст.49 Закону № 1058-IV не приймав рішення про припинення виплати пенсії позивачу.

При розгляді даної справи суд застосовує практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу є протиправними, а тому відповідача слід зобовязати поновити позивачу виплату пенсії за віком з жовтня 2016 року, оскільки факт припинення пенсії з серпня 2016 року, як на те вказала позивачка, обєктивно не підтвердився.

При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на судову практику Вищого адміністративного суду України за судовим рішенням у справі №338/1011/16-а від 21.03.2017 р., оскільки, по-перше, за приписами діючого КАС України обовязковим для суду першої інстанції є висновки і мотиви, з яких скасовані рішення суду, лише Верховного Суду. По-друге, стороною відповідача не доведено не лише наявність законодавчо визначеної підстави для припинення виплати пенсії, а й дотримання законодавчо визначеного порядку такого припинення.

Тож позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.262 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2)

до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, адреса місцезнаходження: вул. Ціолковського,25, м. Костянтинівка, Донецька область, 85113),

про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з жовтня 2016 року.

Зобовязати Костянтинівське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, виплату пенсії з жовтня 2016 року.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми стягнення за один місяць.

Судові витрати по сплаті судового збору стягнути в дохід держави за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

На рішення суду до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: