Справа № 822/1571/17
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1571/17

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

21 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

Представника позивача: Костишена О.В.

Представника відповідача: Ткачук М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гала Теа" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

в червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми "Р" № від 15.03.2017 року, в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 628233,00 грн. та форми "Р" № від 15.03.2017 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 816384,00 грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на неповне з'ясування судом всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала у повному обсязі, просила вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області №7 від 05.01.2017 року про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Гала Теа", відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Гала Теа" з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2016 р., за результатами якої складено акт від 28.02.2017 №0219/2201-14-01/32342382.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Гала Теа» вимог законодавства, а саме:

- вимог п.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.138.1 п.п.138.3.1, пп.138.3.2п.138.3, ст.138 Податкового кодексу України ( далі - ПК України), ст.4, ст.16 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року за №996-XIV, п.3 п.6 р.ІІІ П(с)БО №7 "Основні засоби", п.4 П(с)БО 6 "Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1999 за №137 в результаті чого занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 444299,00 грн;

- вимог п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК України, п.20/16 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказами Міністерства фінансів України від 22.09.2014 року №957, п.п.7, п. р.ІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на 544256,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення - рішення:

- № від 15.03.2017 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 658249,00 грн. (в тому числі основний платіж 444299,00 грн. та штрафні санкції 213950,00 грн.);

- № від 15.03.2017 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 816384,00 грн. (в тому числі основний платіж 544256,00 грн. та штрафні санкції 272128,00 грн.).

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем в адміністративному порядку.

Однак, рішенням ДФС України від 24.05.2017 року № 11141/6/99-99-11-01-01-25 податкові повідомлення-рішення від 15.030.2017 року № , №, залишені без змін.

Не погоджуючись з діями відповідача та прийнятими податковими-повідомленнями рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з п.44.1.ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІ, встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 15.03.2017 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на суму 658249,00 грн., оскільки на думку відповідача, позивачем допущено порушення, яке полягає у віднесення до собівартості подвоєних проводок Д-т902, К-т281, у квітні 2016 року та у липні 2016 року, а також усі видаткові накладні, по яких двічі сформовано собівартість відображено переліком у додатках до акту №10/1 та №10/2.

Однак, колегія суддів зазначає, що у додатку до акту №10/1 «Регістр видаткових накладних за квітень 2016 року» міститься перелік 139 видаткових накладних за датами виписки від 05.04.2016 року по 07.04.2016 року на загальну суму 1180538 грн., з яких встановлено, що у вказаному додатку жодна накладна не повторюється і сума собівартості по всіх 139-ти видаткових накладних складає 1180538 грн.

Окрім того, в обгрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що відповідно до карток рахунку 902 «Собівартість реалізованих товарів» встановлено, що згідно видаткової накладної №ГТ-0011786 від 05.04.2016 року сформовано собівартість реалізованих товарів в сумі 19600 грн., що двічі відображено кореспонденцією рахунків.

Колегія суддів вважає ці доводи необгрунтованими, оскільки, як підтверджується видатковими накладними, які містяться в матеріалах справи, позивачем списано собівартість по кожній видатковій накладній один раз, згідно правил бухгалтерського обліку.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідачем в акті перевірки наведені лише окремі видаткові накладні та те, що фінансово-господарські документи з даних господарських операцій відповідачем не досліджувались.

Позивачем в судовому засіданні суду першої інстанції, було надано картки рахунку 902 "Собівартість реалізованих товарів" за квітень та липень 2016 року, де відсутні подвійно включені видаткові накладні, тому колегія суддів критично оцінює доводи відповідача про подвійне включення до собівартості реалізованих товарів, оскільки такі твердження є лише припущенням відповідача, що знайшло своє підтвердження також і в ході апеляційного розгляду.

Водночас, рахунок Д-т902 К-т281 містить обов'язкову колонку під назвою «Документ» і саме ця колонка містить обов'язкове посилання на номер та дату видаткової накладної, по якій здійснено списання. Жодної повторної накладної ні за квітень 2016 року, а ні за липень 2016 року вказаний рахунок не містить.

Тому, додаток №10/1 «Регістр видаткових накладних за квітень 2016 року» та додаток №10/2 «Регістр видаткових накладних за липень 2016 року» на які посилається відповідач, містять перелік накладних, показники яких один раз включено у собівартість.

Таким чином, судова колегія апеляційної інстанції вважає хибним висновок податкового органу щодо порушень позивача, що полягають у віднесені до собівартості подвоєних проводок Д-т902, К-т281 у квітні 2016 року та у липні 2016 року.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів доходить до висновку про протиправність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 15.03.2017 року №.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 15.03.2017 року, яким позивачу збільшене грошове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 816384,00 грн. Порушення позивача, яке полягає у не складанні податкових накладних на суму перевищення ціни придбання ТМЦ над ціною продажу, та не перенесення у декларацію з ПДВ за лютий 2016 року від'ємного значення попереднього звітного періоду у сумі 52981,00 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до п.188.1, ст.188 ПК України, База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Як встановлено з матеріалів справи, зокрема із акту перевірки, висновки по вказаному порушенню були зроблені шляхом дослідження наступних документів: податкових накладних, видаткових накладних, регістрів бухгалтенрського обліку ( картки рахунків 281 "Товари на складі", 702 "Дохід від реалізації товарів", 902 "Собівартість реалізованих товарів", 64 "Розрахунки за податками та платежами").

Проте, у акті перевірки апелянтом використані дані лише на підставі аналізу картки рахунку 902 «Собівартість реалізованої продукції», яка не містить жодної інформації щодо ціни придбання товару.

Окрім того, під час проведення перевірки відповідачем не досліджено жодного первинного документу, що дійсно містить інформацію про ціну придбання товару.

Разом з тим, щодо тверджень апелянта, що позивачем при перевірці для оцінки покупних цін й аналізу бухгалтерських підсумків на рівні об'єктів аналітики, не надана облікова інформація "1С:Бухгалтерія", яка містить накопичену інформацію щодо оборотів за кожен місяць усього періоду обліку, то колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що позивачем на вимогу перевіряючих надавались всі необхідні реєстри, з яких встановлено, що жодний реєстр бухгалтерського обліку підприємства за квітень 2016 року та за липень 2016 року не містить таких цифр, які використано у акті перевірки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що податковий орган безпідставно дійшов висновку щодо не складання податкових накладних на суму перевищення ціни придбання товару ТМЦ над ціною продажу та не перенесення у декларацію ПДВ за лютий 2016 року від'ємного значення попереднього звітного періоду у сумі 52981, 00 грн., так як у жодному випадку не було встановлено показника ціни придбання товару.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності прийнятих податкових повідомлень-рішень №, № від 15.03.2017 року.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не вірно вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач звернувся з адміністративним позовом з двома майновими вимогами, ціна позову якого складає 1 444 617 грн. (згідно податкового повідомлення - рішення № від 15.03.2017 року за податковими зобов'язаннями в розмірі 418 822 грн. та штрафні санкції, після обрахування - 209 411 грн., та згідно податкового повідомлення - рішення № від 15.03.2017 року за податковими зобов'язаннями в розмірі 544 256 грн. та штрафні санкції 272 128 грн.).

Отже, при поданні адміністративного позову майнового характеру позивачеві належало сплатити судовий збір у розмірі 21 669 грн. 25 коп. (1 444 617 грн. х 1,5%).

Однак, суд першої інстанції при розподілі судових витрат, дійшов висновку, що при поданні адміністративного позову позивачеві необхідно було сплатити судовий збір в сумі 25 260 грн. 67 коп., тому вирішив стягнути на користь Державного бюджету України недоплачений позивачем судовий збір в сумі 3 141 грн. 17 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо стягнення на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 3 141 грн. 17 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Відповідно до ч.2 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За ст. 317 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст. ст. 310, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року змінити.

Абзац 4 та 5 резолютивної частини постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року викласти в наступній редакції:

"Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гала Теа", ідентифікаційний код 32342382, судовий збір в сумі 21 669 грн. 25 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 грудня 2017 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Загороднюк А.Г.