Справа № 741/1180/17
Суддя: Дикий В. М.
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження номер 2-а/741/58/17
Єдиний унікальний номер 741/1180/17
РІШЕННЯ

іменем України

22 грудня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав до Носівського районного суду Чернігівської області адміністративний позов до інспектора СРПП №3 Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення. Ухвалою від 18 серпня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, закриття справи та відмовлено у відкритті провадження у частині позовних вимог про стягнення коштів за сплачений штраф у розмірі 425 грн. та 575 грн. на відшкодування моральної шкоди, які не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства. Ухвала набрала законної сили. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 05 серпня 2017 року відповідачем було винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: за те, що позивач керував ТЗ марки «ВАЗ2101» та не предявив посвідчення водія, чим порушив п. 2. 1а ПДР України, при цьому був не пристебнутий ременем безпеки. Позивач указує, що 05 серпня 2017 року о 23 год. 20 хв. по вул. Мринський шлях він керував автомобілем «ВАЗ 2101» та був зупинений інспектором поліції. Позивач уважає, що інспектор зупинив його автомобіль незаконно, підстав для зупинки ТЗ інспектор не мав. Поліцейський не повідомив про причину зупинки ТЗ, тому на вимогу інспектора предявити посвідчення водія, позивач посвідчення не надав, замкнувся в автомобілі та просив повідомити причину зупинки. Після цього відповідач повідомив позивачеві про те, що позивач під час керування автомобілем був не пристебнутий ременем безпеки та склав протокол про адміністративне правопорушення. На вулиці було темно, тому позивач уважає, що відповідач ніяким чином не міг роздивитися, чи був позивач пристебнутий ременем безпеки, чи ні. Тому позивач просив суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР №980048 від 05 серпня 2017 року про накладення на нього адміністративного у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позову, просив їх задовольнити та пояснив, що інспектор СРПП ОСОБА_2 незаконно зупинив його автомобіль, про причини зупинки не повідомив, він хотів дізнатися від інспектора причини зупинки автомобіля, але інспектор нічого не відповів. Саме тому позивач не надав на вимогу інспектора посвідчення водія. Під час керування ТЗ позивач був пристебнутий ременем безпеки, було дуже темно, вуличного освітлення не було, тому відповідач ніяким чином не міг роздивитися, чи був позивач пристебнутий ременем безпеки, чи ні.

У судове засідання 22 грудня 2017 року позивач не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не визнав позовні вимоги, просив відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи свою позицію та законність винесеної ним постанови, відповідач пояснив, що 05 серпня 2017 року близько 23 год. він патрулював по вул. Мринський шлях в м. Носівка. Ним була зупинена фура, для складання протоколу про адміністративне правопорушення на водія фури інспектору потрібно було знайти понятих. Він зупинив автомобіль марки «ВАЗ 2101», щоб запросити водія бути понятим під час складання протоколу на водія фури. Однак, коли він зупинив вищевказаний автомобіль та попросив у водія ОСОБА_1 предявити посвідчення на право керування ТЗ, водій почав сперечатися, грубо відповідати, закрився в машині, посвідчення водія надавати категорично відмовився. Інспектор бачив, що водій ОСОБА_1 під час керував транспортним засобом був не пристебнутий ременем безпеки. Інспектор бачив це, коли автомобіль проїжджав по освітленій часині дороги. Це й стало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП та винесення постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді 425 грн. штрафу. Відповідач зазначив, що він як посадова особа у спірному випадку діяв у межах та у спосіб, що передбачені законами України та іншими підзаконними актами, що регулюють діяльність осіб органів Національної поліції.

У судове засідання 22 грудня 2017 року відповідач не зявився.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд робить нижченаведений висновок.

05 серпня 2017 року інспектором СРПП №3 Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серія АР № 980048, якою на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП, накладено штраф у розмірі 425 грн. У постанові зазначено, що 05 серпня 2017 року о 23 год. 45 хв. у м. Носівка по вул. Мринський шлях ОСОБА_1 керував ТЗ марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1, не предявив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п. 2.1а ПДР України, при цьому був не пристебнутий ременем безпеки, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП (а. с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Спірною постановою на позивача за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, а саме: за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Пунктом 2.1а ПДР України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом «а» 2.4. ПДР України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозиція ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Аналіз вказаних норм дає підстави зробити висновок, що відповідальність згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП настає у зв'язку із непред'явленням для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

У судовому засіданні встановлено, що позивач керував автомобілем, тобто був водієм, але не предявив для перевірки на вимогу поліцейського посвідчення водія. Це підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: постановою про накладення адміністративного стягнення, окрім того, ця обставина також не оспорюється і самим позивачем, який ні в адміністративному позові, ні в судовому засіданні не заперечував того факту, що він не предявив на вимогу інспектора посвідчення водія.

Тобто суд робить висновок, що рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП є правомірним.

Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 121 КУпАП, суд робить такий висновок.

Відповідно до п. 2.3в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Диспозиція ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у судовому засіданні не надав належних та допустимих доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 121 КУпАП. Правопорушення не було зафіксовано ніякими засобами фото- чи відео фіксації.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Оскільки в резолютивній частині свого позову ОСОБА_1 просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та не ставить питання про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, то суд, ураховуючи положення вищевказаної норми закону, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина уважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення в частині ч. 5 ст. 121 КУпАП, адже правомірність притягнення позивача до відповідальності за цією статтею не доведена відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ураховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що при винесенні постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, інспектор СРПП №3 Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП ОСОБА_2, як посадова особа, діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, тому в цій частині рішення субєкта владних повноважень необхідно залишити без змін. Натомість правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, не підтверджена жодними доказами. А тому в цій частині рішення субєкта владних повноважень необхідно скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

А тому, оцінивши всі докази, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 36, ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП, ст. 9, ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 77, ст. ст. 241-247, 286 КАС України,

РІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, винесену інспектором СРПП № 3 Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_2, серія АР № 980048 від 05 серпня 2017 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій інспектора СРПП №3 Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2, скасування постанови серія АР № 980048 від 05 серпня 2017 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 425 грн. та залишити постанову про накладення адміністративного стягнення в цій частині без змін.

Апеляційна скарга на судове рішення у справах, визначених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий