Справа № 161/17647/17
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/1105/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 р. Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Прус К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що він є інвалідом ІІІ групи, а тому на нього і його сім'ю поширюються пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зазначає, що після досягнення його сином ОСОБА_3 повноліття відповідач перестав рахувати його членом сім'ї та при нарахуванні комунальних послуг не поширює пільги на повнолітнього сина. Зазначає, що звертався до відповідача з усними проханнями, надаючи пояснення про те, що син продовжує проживати разом з ним, вони ведуть спільне господарство та мають спільні фінансові витрати пов'язані з утриманням будинку. Також зазначає, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказується, що пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються інвалідам війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього. На підставі наведеного, просить суд, зобов'язати відповідача визнати його сина ОСОБА_3 членом його сім'ї.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав у ньому зазначених, просив суд позовні вимоги задовольнити. Крім того, суду пояснив, що письмово до Управління соціального захисту населення Луцької РДА не звертався та письмової відмови від останнього не отримував.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав наведених у письмових запереченнях. Крім того, суду пояснила, що вони не заперечують, що ОСОБА_3 є членом сім'ї позивача, однак відповідно до Бюджетного кодексу України при призначенні пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг і ін. відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пільги на повнолітніх членів сім'ї не поширюються. Просила залишити позов без задоволення

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі у їхній сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги як інвалід війни, і відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він та члени його сім'ї користуються пільгами, зокрема 100-процентною знижкою плати за користування комунальними послугами.

Як вбачається з довідки виданої виконкомом Торчинської селищної ради від 05.10.2017 року № 2770 членами сім'ї позивача є: дружина ОСОБА_4, 1970 р.н., син ОСОБА_3, 1990 р.н. та дочка ОСОБА_5, 2007 р.н. (а.с. 7).

Судом також встановлено, що на момент взяття на облік ОСОБА_1 для призначення пільг, син останнього ОСОБА_3 був повнолітнім.

З позовної заяви та з пояснень позивача у судовому засіданні встановлено, що він не погоджується з рішенням відповідача про не включення сина позивача ОСОБА_3 до членів його сім`ї на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Таким чином, питання про надання пільг інвалідам війни регулюється Бюджетним кодексом України.

Згідно з п. 3 ст. 102 Бюджетного кодексу України за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот надаються житлові субсидії населенню та пільги ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Пунктом 5 статті 51 Бюджетного кодексу України при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім'ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни I групи та доглядає за ним, за умови що інвалід війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

З зв'язку з тим, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на момент взяття на облік позивача ОСОБА_1 для призначення пільг був повнолітнім, відповідно до вимог ст. 51 Бюджетного кодексу України пільга, як на члена сім'ї, на нього не поширюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог…

З позовної заяви вбачається, що позивач просить зобов'язати відповідача визнати сина членом його сім'ї, однак з відповідною письмовою заявою позивач до Управління праці та соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації не звертався, а тому відповідного рішення про відмову відповідачем не виносилося.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Оскільки, позивачем не надано доказів звернення до відповідача з відповідною заявою та відсутнє рішення органу владних повноважень про відмову у вчиненні дій, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 передчасно звернувся до суду за захистом порушеного права та невірно обрав спосіб захисту свого порушеного права, так як Управлінням праці та соціального захисту населення не заперечується той факт, що ОСОБА_3, є членом сім'ї ОСОБА_1, а тому в задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 77, 242-246, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення його відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складене 26 грудня 2017 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.М. Рудська