Справа № 2-а-303/11
Суддя: Яценко В. В.
Дата ухвалення: 2011-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-303/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2011 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Яценко В. В.

при секретарі Очередько Н.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Лубни справу за позовом

ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Лубенської міськради, Центру по нарахуванню та здійсненю соціальних виплат про перерахунок та стягнення недоотриманої одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров»ю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевканим позовом, посилаючись на те, що у 1986 році він приймав участь у роботах пов'язаних з ліквідацією аварії на ЧАЕС. В 2002 році внаслідок хвороб , Які пов»язані з виконанням обов»язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС став інвалідом 3 групи, а 17.06.2010 року став інвалідом 2 групи довідка МСЕ - № 0374777.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської кататсрофи, учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС виплачується одноразова компенсація за шкоду заподіяну здоров»ю в таких розмірах:інвалідам 3 групи 30 мінімальних пенсій за віком, інвалідам 2 групи 45 мінімальних пенсій за віком.

Розмір заробітної плати на момент встановлення йому інвалідності становив 884 грн. згідно ст. 55 ЗУ «Про державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010 року.

Згідно ст.8, 22 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права.

При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Виплачені йому суми щорічної допомоги на оздоровлення, згідно постанови Кабінету Міністрів України, суперечать ст. 22 Конституції України, оскільки звужують зміст його прав і свобод.

З приводу вищезазначених не донарахувань та недоплат він звертався до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради із вимогою провести перерахунок та виплатити не донараховані кошти, але отримав відмову.

Вважає, що відповідачем порушено його права, передбачені ст.ст. 8,22 п.2, 46 Конституції України, ст.2 ч.2,3, стіЗ ч.4 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Прохає суд постановити рішення яким зобов'язати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету

Лубенської міської ради здійснити перерахунок та донарахування йому ОСОБА_1 одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров»ю відповідно д о вимог ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"'. Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої ЗУ «Про Державний бюджет України на 2010 рік» з урахуванням виплаченого.

Стягнути з Центра по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь ОСОБА_1 одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров»ю відповідно до вимог ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"'. Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої ЗУ «Про Державний бюджет України на 2010 рік» з урахуванням виплаченого.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, прохав його задовольнити.

Представники відповідачів в судове засідання не з»явилися, згідно наданих заперечень позов невизнали, прохають відмовити позивачу в його задоволенні.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Позивачу в 2002 роцібула встановлена 3 група, а 17.06.2010 року 2 група інвалідності, за захворюванням, повязаним з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення, копією довідки МСЕК , і відповідачами не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач має право при призначенні 2 групи інвалідності на одноразову компенсацію у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, 3-групи в розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

Отже, при призначенні 2 групи інвалідності позивач мав право на отримання одноразової компенсації у сумі 33 480 грн, з якої недоотриманою є 33195 грн. 60 коп., враховуючи, що позивачу виплачено 284,40 грн.

Дії відповідача по несплаті компенсації у передбачених Законом розмірах є протиправними, а недоотримана сума повинна бути стягнута на користь позивача.

Задовольняючи позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: інвалідам 2 групи 45 мінімальних заробітних плат, інвалідам 3 групи в розмірі 30 мінімальних заробітних плат. У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях.

Відповідно до ст. 22 Конституції України звуження змісту та обсягу гарантованого ст. 48 Закону права позивача шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається.

Розрахунок виплат позивачу суд проводить на підставі ст.13 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", постанов КМУ "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат" від 10.11.2000 р. № 1686, від 27.06.2001 р. № 741, постанов КМУ № 1706 від 19.12.2001 р., № 544 від 15.04.2003 р. ст. 28 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", ЗУ "Про державний бюджет на 2010 рік".

За обставин, коли звуження існуючих прав і свобод заборонено Конституцією, дії держави щодо виплати одноразової допомоги в менших розмірах, від тих які були раніш встановлені законом, призупинення таких виплат, є незаконними.

Згідно ч. 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по 2 групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

У відповідності до ст.67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи, розмір пенсії повинен збільшуватись у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

У відповідності до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Відповідно до ст. 46ч.1 Конституції України ( 254к/96-ВР ) громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або

тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

( 796-12 ).

За ст.19, ст.18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії вбачається, що виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо рівня життя населення, що постраждало внаслідок аварії на ЧАЕС.

Крім цього, Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Закон України Про державний бюджет України на 2008 рік Закон України Про державний бюджет України на 2009 рік , Закон України Про державний бюджет України на 2010 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів має вищу юридичну силу , тому, при призначенні пенсії позивачу суд вважає, що слід керуватися ст.58 Закону України Про державний бюджет України на 2009 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів . Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру пенсій учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС застосуванню підлягають ч.1ст. 50 та ч.4 ст. 54 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи', а не постанови КМ України, які звужують обсяг встановлених законом прав. Разом з тим при розгляді даної справи суд взяв до уваги принцип верховенства права передбачений ст.. 8 Конституції України.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір,немає.

Крім того, згідно ч.1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського Суду, як джерело права.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При розгляді справи Кечко проти України Європейський суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих випадках, доки відповідні положення є чинними. При цьому органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань. Оскільки правові положення, які передбачають виплату одноразової компенсації при призначенні інвалідності є чинними, тобто не скасовані, не змінені і позивач має право на їх отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати ці виплати.

На підставі ст. 22 Конституції України, ст. 48, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», керуючись ст.ст. ст.ст. 5-12, 158 -163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради нарахувати ОСОБА_1 одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров»ю відповідно д о вимог ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої ЗУ «Про Державний бюджет України на 2010 рік» з урахуванням виплаченого.

Стягнути з Центра по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь ОСОБА_1 одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров»ю відповідно до вимог ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"', виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої ЗУ «Про Державний бюджет України на 2010 рік» з урахуванням виплаченого.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржена до Полтвського апеляційного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_2