Справа № 465/4929/17
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

11.12.2017 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

Головуючого судді Мартинишин М.О.

при секретарі Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30 липня 2017 року на нього накладено адміністративне стягнення за те, що він 30 липня 2017 року о 10 год. 36 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 510 км, керуючи автомобілем НОМЕР_1, при наближенні службового транспортного засобу з увімкненими синіми та червоними проблисковими маячками та спеціальним звуковим сигналом не прийняв праворуч та не зупинився, чим порушив вимоги п.3.2 ОСОБА_2 дорожнього руху. Вчинення даного правопорушення заперечує, так як виходячи з ситуації, яка склалась на дорозі М-06 Київ-Чоп 510 км вчасно не міг зупинитись, оскільки перед його автомобілем їхав мікроавтобус, який спочатку знизив швидкість до 60 км/год і почав зїжджати на узбіччя. В момент коли мікроавтобус відкрив обзор для нього на проїзну частину дороги, відстань між його автомобілем і зустрічною вантажівкою була приблизно 20 метрів. В цей момент він побачив за вантажівкою патрульний автомобіль з проблисковими маячками. Враховуючи те, що швидкість його автомобіля була 60 км/год, а швидкість патрульного автомобіля не менше 80 км/год, натиснути на педаль тормозу він міг би лише після того, як автомобілі розминулися.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, вказав, що звертався до УПП у м. Львові з заявою про оскарження постанови серії АР №650473 від 30.07.2017 року, зазначаючи, що на відеозаписі чітко видно, що він не порушував ПДР, а також подавав до УПП у м. Львові клопотання про надання відеоматеріалу. Однак, отримав відповідь з УПП у м. Львові від 29.08.2017р. про те, що відеозапис з автомобільного відеореєстратора, на якому зафіксовано порушення правил дорожнього руху відсутній. Вказав, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30.07.2017 року є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Представник Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заперечення в якому вказав, що 30.07.2017 року ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Peugeot 206» д.н.з. НОМЕР_2, на автодорозі М-06 Київ-Чоп, при наближенні транспортного засобу з увімкненим синім та червоним проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом не прийняв вправо та не зупинився, чим порушив п.3.2 ПДР України. Вказує, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30.07.2017 року є законною. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до постанови інспектора взводу по обслуговуванню доріг державного значення батальйону №3 УПП у м. Львові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 30 липня 2017 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді 510 грн. штрафу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.3 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 30.07.2017 року о 10 год. 36 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 510 км, керуючи автомобілем НОМЕР_1, при наближенні службового транспортного засобу з увімкненими синіми та червоними проблисковими маячками та спеціальним звуковим сигналом не прийняв праворуч та не зупинився, чим порушив вимоги п.3.2 ОСОБА_2 дорожнього руху.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З відповіді УПП у м. Львові ДПП від 29.08.2017 року вбачається, що відеозапис з автомобільного відео реєстратора, на якому зафіксовано порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 відсутній.

Суд звертає увагу на те, що працівниками поліції не було зібрано належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити факт і встановити вину позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, відтак твердження відповідача, що позивач порушив вимоги п.3.2 ОСОБА_2 дорожнього руху є припущенням, а тому суд дає віру тому, що позивач в даному випадку не порушував вимог ОСОБА_2 дорожнього руху.

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_2 дорожнього руху, у зв'язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність зясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247,280 КпАП України.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.6,9,11,19,51,99,102,105-106,128,161,162,163 КАС України, ст.ст.7, 9, 258,280,287-289,293 КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в:

позов задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30.07.2017 року серія АР №650473 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 122 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Мартинишин М.О.