Справа № 461/8151/17
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/8151/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Коружинець Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної службипро скасування постанови,

встановив:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС України ОСОБА_2 у справі про порушення митних правил №5249/20900/17 від 21.11.2017 року.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що вказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.470 ч.3 Митного кодексу України. Оскаржувану постанову вважає незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що така винесена з пропуском строку накладення адміністративного стягнення, при цьому, на думку позивача, посадовою особою, якою вирішувалось питання про притягнення його до відповідальності, не враховано всіх обставин вчинення правопорушення. Відтак, просить суд таку постанову скасувати.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд постановив проводити розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно постанови в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС України ОСОБА_2 від 21 листопада 2017 року, у справі про порушення митних правил №5249/20900/17, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України та накладено штраф в розмірі 8 500,00 гривень /а.с.4-5/.

Статтею 489 Митного Кодексу України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.381 МК України встановлено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до ст.90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 3 ст.470 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрату цих товарів, транспортних засобів, документів чи видачу їх без дозволу органу доходів і зборів, у вигляді накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч.1 ст.467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Аналізуючи наведені положення Закону, виходячи з кваліфікації, зазначеній в оскаржуваній постанові, суд приходить до переконання, що вчинене позивачем правопорушення, яке проявилося у перевищенні встановленого ст.95 Митного кодексу України строку транзитних перевезень більше ніж на десять діб є разовим правопорушенням іне може розглядатися як триваюче.

При цьому, як видно з оскаржуваної постанови, автомобіль був ввезений на митну територію України 10.02.2017 року, а днем виявлення правопорушення є 10.10.2017 року, а оскільки правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 Митного кодексу України, є вчиненим на одинадцятий день після настання строку доставки транспортного засобу, передбаченого ст.95 Митного кодексу України, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення 21 листопада 2017 року, відбулось після закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

При цьому, з самого протоколу про порушення митних правил видно, що у митного органу була в наявності вся необхідна для своєчасного складання протоколу інформація (інформація з ЄАІС)

Більше того, частиною 3 ст.4 МК України передбачено, що у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обовязків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Контроль за вивезенням автомобілів, ввезених у митних режимах «транзит» та «тимчасове ввезення» здійснюється митними органами у встановленому законом порядку, в тому числі за допомогою програмно-інформаційних комплексів. Це дає можливість своєчасного виявлення перевищення строків доставки товарів, встановлених ст.95 Митного кодексу України. Несвоєчасне документування перевищення таких строків та несвоєчасне виявлення вчиненого у зв'язку з цим правопорушення, визначеного ст.470 Митного кодексу України, не є підставою для висновку про триваючий характер цього правопорушення.

Приймаючи рішення, суд враховує правову позицію, викладену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Суд також вважає за необхідне відзначити той факт, що посадовою особою, якою вирішувалось питання про притягнення до відповідальності ОСОБА_1, не було враховано того, що з 13.02.2017 року транспортний засіб, який став предметом вчинення правопорушення був вилучений митним органом у громадянина ОСОБА_1, в ході розгляду іншої справи, про що зазначено в оскаржуваній постанові, та знаходився на складі митного органу до 04.09.2017 року - набрання чинності постановою Галицького районного суду м. Львова від 22.08.2017 року у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.483 ч.1 Митного кодексу України, що суттєво впливає на об'єктивне та всебічне вирішення справи про порушення митних правил №5249/20900/17, та фактично позбавило позивача права на справедливий та всебічний розгляд його справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що строки накладення адміністративного стягнення на позивача за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 Митного кодексу України, на момент винесення постанови в справі про порушення митних правил від 21 листопада 2017 року №5249/20900/17 закінчилися. Крім цього, посадовою особою, якою вирішувалось питання про притягнення до відповідальності не було враховано всіх обставин справи, а тому вказана постанова є протиправною і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Скасувати постанову від 21.11.2017 року у справі про порушення митних правил №5249/20900/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя: Стрельбицький В.В.

Повний текст рішення виготовлено 28.12.2017 року.