Справа № 592/10709/17
Суддя: Косолап М. М.
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/545/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участю секретаря Павлович Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону УПП м. Суми лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

27.09.2017 р. позивач звернувся з вказаним позовом до суду і свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.09.2017 р. відповідачем відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 915280, якою визначено, що він, керуючи транспортним RENAULT TRAFIC 1.9 DCI, реєстраційний номер НОМЕР_1 03.09.2017 р. о 13:30 год. в м. Суми о вул. Роменська біля буд. 87, не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР України. Вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що відповідачем було проігноровано необхідність встановлення факту його керування автомобілем, оскільки факт керування автомобілем, відображений в оскаржуваній постанові, є таким, що не відповідає дійсності, не був та не міг бути підтверджений жодними доказами з боку відповідача. Вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядалась без його участі та його не було повідомлено про час та дату розгляду справи, крім того його було позбавлено можливості надати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися допомогою адвоката, не було роз'яснено права та обов'язки. Тобто, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не було дотримано порядку та вимог, передбачених ст. ст. 268, 278, 279 КУпАП. Жодних доказів до оскаржуваної постанови відповідачем не було долучено. Зазначає, що оскаржувану постанову було складено 03.09.2017 р. без його участі, яку він отримав лише 12.09.2017 р. Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 915280.

Учасники справи, будучи повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибули, що не перешкоджає розгляду справи з огляду на приписи ч. 3 ст. 268 КАС України.

У судовому засіданні 28.11.2017 р. представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав і просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні 28.11.2017 р. заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити, вказувала, що позивач притягувався до відповідальності за ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

Зясувавши обставини в адміністративній справі, та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно вимог частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено такі обставини.

03.09.2017 р. в м. Суми по вул. Роменська, 87, інспектором роти № 4 батальйону УПП в м. Суми лейтенантом поліції ОСОБА_4 складено постанову про адміністративне правопорушення серія АР № 915280 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., за те, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем RENAULT TRAFIC 1.9 DCI, реєстраційний номер НОМЕР_1 03.09.2017 р. о 13:30 год. в м. Суми о вул. Роменська біля буд. 87, не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 6).

Позивач, заперечуючи факт здійснення ним правопорушення, зафіксованого в оскаржуваній постанові посилається на відсутність будь-яких належних доказів його вини.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина перша статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (надалі - Правила дорожнього руху) передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно п.п. «а» п.2.4 Правил дорожнього руху встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Зазначеною нормою передбачено, що на водія покладено обов'язок мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та пред'являти його для перевірки за вимогою поліцейського.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, з дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського № DSJX-300064_BM0064 вбачається, що ОСОБА_1 о 11 год. 34 хв. без вимоги надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу інспектору поліції чоловічої статі, на що останній після ознайомлення з документом повідомив, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ще знадобиться, а також знадобиться поліс обовязкового страхування, оскільки сталася Дорожньо-транспортна пригода. Інспектор патрульної поліції, яка склала постанову відносно ОСОБА_1 вимоги щодо предявлення посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, полісу обовязкового страхування до позивача на наданому відеозаписі не заявляла.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського № DSJX-300029_BM0029 вбачається, що о 13 год. 56 хв. ОСОБА_1 була зачитана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім того, з наданих суду відеозаписів не вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП позивачу було розяснено права передбачені ст. 268 КУпАП та дотримані вимоги ст. 279 КУпАП щодо порядку розгляду справи.

Зазначені вимоги до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення визначені у ст. 268 КУпАП та п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (далі - Інструкція).

Згідно п. 9 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 р. розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до ст. 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки.

Статтею 280 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у п. 26 рішення по справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) від 15.05.2008 р., зазначив, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Судом встановлено, що відповідачем під час винесення постанови були порушені наведені норми діючого законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на обєктивний та справедливий розгляд справи та допущено порушення процесуальних прав позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення, що свідчить про недотримання відповідачем права на захист позивача.

Беручи до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд дійшов висновку, що саме ним не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та дотримання вимог ст. 268 і 279 КУпАП, а тому суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем без наявності необхідних доказів порушень позивачем п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому слід скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 915280 від 03.09.2017 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

У даному випадку постанова у справі про адміністративне правопорушення складена 03.09.2017 р., направлена поштою позивачу та отримана ним 12.09.2017 р., адміністративний позов 27.09.2017 р. надійшов до суду, а тому позов подано в межах строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 280, 288 і 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 268, 286, підпунктом 10 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 915280 від 03.09.2017 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Косолап