Справа № 821/1431/17
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1431/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представника відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брівер" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.09.2017 р. № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Брівер" (далі по тексту - позивач або ТОВ "Брівер") звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі по тексту - відповідач або ГУ ДФС у Херсонській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.09.2017 р. № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16 серпня 2017 року посадовими особами ГУ ДФС у Херсонській області складено акт перевірки на підставі якого прийняті податкові повідомлення - рішення № НОМЕР_1, № від 05.09.2017р.

Зі змісту податкових повідомлень-рішень вбачається, що позивачем порушено строк сплати суми грошового зобов'язання з додатку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на 178, 88, 83, 83, 83, 58 календарних днів, грошове зобов'язання визначено у сумі 418062,75 грн., за затримку на 27 календарних днів визначено грошове зобов'язання у сумі 232398, 00 грн.

Позивач вказав, що акт перевірки він не отримував.

Вказані податкові повідомлення - рішення вважає протиправними у зв'язку з тим, що відповідачем здійснено безпідставне стягнення грошових коштів з рахунків ТОВ "Брівер" у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, які повинні були бути зараховані в рахунок сплати податків відповідно до декларації з податку на додану вартість.

На думку позивача, штрафні санкції застосовуються тільки при сплаті грошового зобовязання, з якого вираховується сума штрафних санкцій та кількість днів прострочення. Оскільки позивач не сплачував грошові кошти в рахунок погашення податкового боргу, у відповідача відсутнє право на стягнення в примусовому порядку, оскільки відсутнє рішення про стягнення податкового боргу з рахунків відповідача.

На підставі вказаного просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 05 вересня 2017 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Справу просив справу розглядати за його відсутності.

03 листопада 2017 року відповідач надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що справді Головним управлінням ДФС у Херсонській області проведено камеральну перевірку позивача за результатами складено акт перевірки. На підставі акту перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобовязання.

Відповідач вказав, що контролюючим органом визначено суму зобовязання згідно податкового-повідомлення рішення від 09.03.2017 №002401201 на загальну суму 1050,41 грн. Вказане податкове повідомлення - рішення позивачем не оскаржувалось, а визначена сума грошового зобовязання вважається узгодженою.

Крім того, позивач подав до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість: від 19.12.2016 № НОМЕР_3 за липень 2016 року, від 17.03.2017 № НОМЕР_4 за лютий 2017 року, від 19.05.2017 № НОМЕР_5 за квітень 2017 року та сплачував на його думку саме зобовязання по ній, однак дана сума коштів була звернута на сплату податкового боргу в порядку виникнення черговості.

На підставі вказаного вважає, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті правомірно та не підлягають скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримав та просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

28 листопада 2017 року позивачем подано письмові пояснення, відповідно до яких проте податковий орган не наділений правом застосовувати штраф при виконанні п. 9 ст. 87 ПК України в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Ухвалою суду від 06 листопада 2017 року провадження у справі зупинено на підставі п. 4 ч. 2 ст. 156 КАС України (в редакції станом на 03.08.2017 р.) до 28 листопада 2017 року. 28 листопада 2017 року провадження у справі не поновлювалось Ухвалою суду від 28 листопада 2017 року провадження у справі поновлено.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наступне: 16 серпня 2017 року посадовими особами відповідача проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати з податку на додану вартість платником ТОВ "Брівер" (38207273) за листопад 2016 року, лютий, квітень 2017 року, по податковому повідомленню - рішенню (форма "Н") № НОМЕР_6 від 09.03.2017 р. за результатами якої складено акт перевірки № 1742/21-22-12-01/38207273 (4281, 4282).

Перевіркою встановлено порушення термінів сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість, а саме:

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_3 від 19.12.2016 р., строк сплати - 30.12.2016 р., фактично погашено - 26.06.2017 р., погашена сума податкового боргу - 170794,3, кількість днів затримки - 178;

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_4 від 17.03.2017 р., строк сплати - 30.03.2017 р., фактично погашено - 26.06.2017 р., погашена сума податкового боргу -236780, кількість днів затримки - 88;

- податкове повідомлення - рішення (форма "Н") № НОМЕР_6 від 09.03.2017 р., строк сплати - 04.04.2017 р., фактично погашено - 26.06.2017 р., погашена сума податкового боргу -761,25, кількість днів затримки - 83;

- податкове повідомлення - рішення (форма "Н") № НОМЕР_6 від 09.03.2017 р., строк сплати - 04.04.2017 р., фактично погашено - 26.06.2017 р., погашена сума податкового боргу -133,35, кількість днів затримки - 83;

- податкове повідомлення - рішення (форма "Н") № НОМЕР_6 від 09.03.2017 р., строк сплати - 04.04.2017 р., фактично погашено - 26.06.2017 р., погашена сума податкового боргу -155,85, кількість днів затримки - 83;

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_5 від 19.05.2017 р., строк сплати - 30.05.2017 р., фактично погашено - 26.06.2017 р., погашена сума податкового боргу -232233,7, кількість днів затримки - 27;

- податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_5 від 19.05.2017 р., строк сплати - 30.05.2017 р., фактично погашено - 26.06.2017 р., погашена сума податкового боргу - 9438, кількість днів затримки - 58.

На підставі акту перевірки контролюючим органом 05 вересня 2017 року прийнято податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 % за затримку на 27 календарних днів грошового зобов'язання в сумі 232398 грн. у сумі 23239 грн. 80 коп. та податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_2, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % за затримку на 178, 88, 83, 83, 83, 58 календарних днів грошового зобов'язання в сумі 418062,75 грн. у сумі 83612 грн. 55 коп.

Суд зазначає, що відповідно до пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Пунктом 76.1, 76.2 статті 76 Податкового кодексу України встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 86.1 ст. 86 ПК України).

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, якою підтверджується направлення акту перевірки позивачу (а.с. 50). Відповідно до вказаного повідомлення акт перевірки отримано представником за довіреністю 21 серпня 2017 року.

Таким чином, суд не приймає посилання позивача, що йому не вручено акт перевірки від 16 серпня 2017 року.

Щодо прийнятих за наслідками перевірки податкових повідомлень - рішень суд зазначає, що відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Згідно з пп. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним та виникає у платника за кожним податком та збором (п.п. 36.2, 36.3 ст. 36 ПКУ).

Підпунктом 36.5 ст.36 ПКУ передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 14.1.175. п.14.1 ст. 14 ПКУ податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, розділом V Податкового кодексу визначено порядок сплати, нарахування та обчислення податку на додану вартість.

Відповідно до п. 203.2 ст. 203 ПК України, сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п.56.11 ст.56 ПК України).

Статтею 126 ПКУ передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З акту перевірки від 16.08.2017 р. № 1742/21-22-12-01/38207273 вбачається, що ТОВ "Брівер" несвоєчасно сплачено суму боргу та визначено дні затримки сплати за кожним платежем. Кількість днів затримки сплати становить до 30 календарних днів включно. На вказану заборгованість нараховано штрафну санкцію у розмірі 10 %, загальна суму штрафної санкції складає 23213 грн. 80 коп. Крім того актом перевірки встановлено також кількість днів затримки більше 30 днів та нараховано штрафну санкцію у розмірі 20 % в сумі 83612 грн. 55 коп.

При цьому суд зазначає, що п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України встановлено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобовязань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобовязань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобовязаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобовязаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Позивачем надано до суду платіжні доручення № 86 від 10.03.2017 р., № 90 від 15.03.2017 р., № 179 від 10.05.2017 р., № 203 від 22.05.2017 р., № 248 від 19.06.2017 р., № 305 від 24.07.2017 р. на підтвердження сплати ним податку по податковим деклараціям за лютий, квітень 2017 року (а.с. 75-80).

При цьому, відповідно до наявного в справі зворотнього боку облікової картки платника податку з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (а.с. 52-61) у позивача на час сплати зазначено податку була наявна заборгованість з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 87.9 ст. 89 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Таким чином, судом встановлено, що сплачені відповідно до зазначених платіжних доручень суми, контролюючим органом зараховано в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

З огляду на таке, суд не погоджується з посиланням позивача, що податковий орган не має права застосовувати штрафну санкцію за несвоєчасну сплату податкового боргу у разі зарахування сплачених коштів в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, оскільки податковим законодавством не визначено такої заборони.

Крім цього суд не погоджуються з посиланням позивача, що штрафні санкції застосовуються тільки при сплаті грошового зобовязання, з якого вираховується сума штрафних санкцій та кількість днів прострочення, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні чинного законодавства.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про правомірність прийнятих податкових повідомлень - рішень від 05 вересня 2017 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст. 77, 90, 241-246, 255 КАС України, суд -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 28 грудня 2017 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 8.3.3