Справа № 826/21980/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 грудня 2017 року № 826/21980/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., при секретарі судового засідання Борсуковській А.О.,

за участю представників сторін:

представника позивача: Матвійчука В.В.,

представника відповідача: Аблішева В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вірра»

до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Вірра» (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.08.2015 р. № та №.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав на протиправність прийнятих податковим органом податкових повідомлень-рішень, з огляду на те, що позивачем у перевіряємому періоді формувався податковий облік на підставі належним чином складених первинних бухгалтерських документах та у зв'язку з реальним виконанням укладених позивачем правочинів.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав зазначених у письмових запереченнях на позовну заяву. Вказав на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті податковим органом правомірно, оскільки позивачем порушені норми Податкового кодексу України (далі - ПК України), Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV (надалі - Закон №996) та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року (надалі - Положення №88), що встановлено актом перевірки.

Розглянувши наявні в матеріалах докази та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається. що у період з 20.07.2015 року по 28.07.2015 року на підставі направлень №523 від 20.07.2015 року, №555 від 27.07.2015 року та наказу №703-П від 20.07.2015 р., виданих ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, контролюючим органом проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «УЭЛЬС.» та ТОВ «Логан Груп» за вересень 2014 року, з ПП «ОЛ.Трейд», ТОВ «Ягуар», ТОВ «Солстрой» та ТОВ «УКБ.» за грудень 2014 року, ТОВ «МЖК-1», ТОВ «БМК Тріада», ТОВ «Ей.Ді.Ленд» та ТОВ «Буд Гарант Груп» за січень 2015 року, ТОВ «Мульті Мол» за квітень 2015 року, за результатами якої складено акт №4586/2651-2205/39035360 від 04.08.2015 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Вірра» (код ЄДРОПУ 39035360) з питань фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «УЭЛЬС.» (код ЄДРОПУ 38805591) та ТОВ «Логан Груп» (код ЄДРОПУ 39171636) за вересень 2014 року, з ПП «ОЛ.Трейд» (код ЄДРОПУ 36630706), ТОВ «Ягуар» (код ЄДРОПУ 31571594), ТОВ «Солстрой» (код ЄДРОПУ 30210582) та ТОВ «УКБ.» (код ЄДРОПУ 35551550) за грудень 2014 року, ТОВ «МЖК-1» (код ЄДРОПУ 30606505), ТОВ «БМК Тріада» (код ЄДРОПУ 34503363), ТОВ «Ей.Ді.Ленд» (код ЄДРОПУ 36530374) та ТОВ «Буд Гарант Груп» (код ЄДРОПУ 39330038) за січень 2015 року, ТОВ «Мульті Мол» (код ЄДРОПУ 39330038) за квітень 2015 року» (далі - акт перевірки №4586), в якому зазначено про виявлення наступних порушень вимог законодавства, зокрема:

- пункту 185.1 статті 185, пункту 198.2, пункту 198.3 та пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 та пункту 200.2 статті 200 ПК України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість (далі - ПДВ), що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 1 260 967,00 грн., у тому числі по періодах: за вересень 2014 року - на суму 594 736,00 грн.; за жовтень 2014 року - на суму 4 017,00 грн.; за грудень 2014 року - на суму 133 687,00 грн.; за січень 2015 року - на суму 92 943,00 грн.; за квітень 2015 року - на суму 435 584,00 грн.; завищено залишок від'ємного значення ПДВ (ряд.24 декларації) на загальну суму 16 663,00 грн. за лютий 2015 року;

- пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, у результаті чого занижено податок на прибуток на суму 667 846,00 грн. за 2014 рік.

На підставі акту перевірки, податковим органом прийняті 19.08.2015 року податкові повідомлення-рішення, а саме:

за формою «Р» №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 834 807,50 грн. (з яких 667 846,00 грн. - за основним платежем та 166 961,50 грн. - за штрафними санкціями);

за формою «Р» №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1 891 450,50 грн. (з яких 1 260 967,00 грн. - за основним платежем та 630 483,50 грн. - за штрафними санкціями).

Не погоджуючись з висновками акту перевірки та прийнятими на їх підставі податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ВІРРА» протягом 2014-2015 років виконало комплекс монтажних та пусконалагоджувальних робіт ліфтів у м. Києві з наступними адресами:

- житлові будинки №1, №2 по вул. Гарматній, 39-Г у кількості 4 одиниці відповідно до договору підряду №0309/14-СП від 03.09.2014 року, укладеного з 1111 «Ол.Трейд»;

- секції №1, №2 житлового будинку по вул. Коперника, 7 у кількості 5 одиниць відповідно до договору підряду №08/12-06 від 16.11.2014 року, укладеного з ТОВ «Солстрой» (замовник будівництва - ПАТ «ХК «Київміськбуд»);

- житловий будинок по вул. Радунській, 28-32 у кількості 4 одиниці відповідно до договору підряду №30/05-06 від 30.05.2014 року, укладеного з ТОВ «Солстрой» (замовник будівництва - ПАТ «ХК «Київміськбуд»).

- житловий будинок №3 по вул. Феодосійській (провулок Феодосійський) у кількості 3 одиниці відповідно до договору підряду №1/20/05 від 20.05.2014 року, укладеного з ТОВ «УКБ» (замовник будівництва - ПАТ «ХК «Київміськбуд»).

- житлово-офісний комплекс 4-а мкрн житлового масиву Позняки (житловий будинок №3 секція «Д», II - черга будівництва, І - пусковий комплекс) у кількості 3 одиниці відповідно до договору субпідряду №32-14 СП від 19.08.2014 року, укладеного з ТОВ «Ягуар» (замовник будівництва - ПАТ «ХК «Київміськбуд»);

- житловий будинок №3 по вул. Феодосійській (провулок Феодосійський) у кількості 3 одиниці відповідно до договору підряду №1/20/05 від 20.05.2014 року, укладеного з ТОВ «УКБ» (замовник будівництва - ПАТ «ХК «Київміськбуд»);

- житловий будинок №3 по проспекту Академіка Глушкова, 92-6 у кількості З одиниці відповідно до договору підряду №11-04/СП від 11.04.2014 року, укладеного з ТОВ «МЖК-1» (замовник будівництва - ПАТ «ХК «Київміськбуд»);

- багатоповерховий будинок №17 по вул. Бориса Гмирі у кількості 3 одиниці відповідно до договору підряду №1/15/08 від 15.08.2014 року, укладеного з ТОВ «Ей.ДіЛенд» (замовник будівництва - ПАТ «ХК «Київміськбуд»);

- секції №1, №2 житлового будинку №21-В по вул. Воз'єднання у кількості 7 одиниць відповідно до договору підряду №1/4 від 01.04.2014 року, укладеного з ТОВ «БМК «Тріада» (замовник будівництва - ПАТ «ХК «Київміськбуд»).

Тобто, позивачем виконано монтаж та пусконалажування ліфтів на вказаних об'єктах у загальній кількості 38 одиниць.

Договорами підряду та субпідряду було передбачено право позивача залучати до виконання підряду третіх осіб.

Для належного виконання своїх обов'язків за договорами підряду та субпідряду позивачу слід було зробити:

комплекс підготовчих та будівельно-оздоблювальних робіт по ліфтових шахтах;

комплекс монтажних та пусконалагоджувальних робіт;

придбання необхідних кріпильних та оздоблювальних деталей у вигляді: анкерів по бетону та металічного обрамлення різних видів.

Так, позивач здійснює свою господарську діяльність по встановленню ліфтів у будинках, для чого останнім були отримані наступні дозвільні документи, а саме: ліцензії серії АЕ №525829, строком дії з 03.02.2015 року по 17.01.2017 року, серії АЕ №524218, строком дії з 07.10.2014 р. по 17.01.2017 р., та серії АЕ №289038, строком дії з 17.01.2014 р. по 17.01.2017 р., видані Державною архітектурно-будівельною інспекцією України на господарську діяльність, пов'язану із створенням об'єктів архітектури; дозвіл №56.15.32 строком дії з 24.03.2014 р. по 23.03.2019 р., виданий Територіальним управлінням державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києва, яким дозволяється виконувати монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (ліфти пасажирські, вантажні, лікарняні і маловантажні, а також ескалатори), роботи з перекриття або робочого настилу.

Як вбачається з акту перевірки, згідно з наданими до перевірки документами було встановлено, що позивач (Підрядник) у перевіряємий період здійснювало господарські операції із контрагентами (Генпідрядниками) на підставі укладених із ними тотожних договорів на виконання комплексу монтажних та пусконалагоджувальних робіт ліфтів (далі - Договори на виконання робіт ліфтів), за умовами яких Генпідрядник доручив, а Підрядник зобов'язався на свій ризик, власними силами і засобами, якісно та в установлені строки виконати комплекс робіт, що включають у себе монтажні та пусконалагоджувальні роботи ліфтів, а також будівельно-оздоблювальні роботи по ліфтовим шахтам, на об'єктах будівництва, Замовником яких є ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі - Замовник), а саме:

- із ТОВ «УКБ.» на підставі договору №1/20/05 від 20.05.2014 року (далі - Договір №1/20/05) на виконання робіт ліфтів у кількості 3 одиниць на об'єкті: «Будівництво житлового будинку №3 з об'єктами соціально-культурного призначення по вул. Феодосійський (пров. Феодосійський) у Голосіївському районі м. Києва». Загальна вартість робіт є динамічною і попередньо становить 692 534,95 грн. (у т.ч. ПДВ - 115 422,49 грн.);

- із ТОВ «Солстрой» на підставі:

договору №30/05-06 від 30.05.2014 року (далі - Договір №30/05-06) на виконання робіт ліфтів у кількості 4 одиниць на об'єкті: «Будівництво житлового будинку по вул. Радунській 28-32 в м. Києві». Загальна вартість робіт є динамічною і попередньо становить 904 827,97 грн. (у т.ч. ПДВ - 150 804,66 грн.);

договору №08/12-06 від 16.11.2014 р. (далі - Договір №08/12-06) на виконання робіт ліфтів у кількості 5 одиниць на об'єкті: «Будівництво житлового будинку по вул. Коперника, 7, секції №1 та №2, у Шевченківському районі м. Києва». Загальна вартість робіт є динамічною і попередньо становить 1 018 911,13 грн. (у т.ч. ПДВ - 169 818,52 грн.);

- із ТОВ «Ей.Ді.Ленд» на підставі договору №1/15/08 від 15.08.2014 р. (далі - Договір №1/15/08) на виконання робіт ліфтів у кількості 3 одиниць на об'єкті: «Реконструкція нежитлового приміщення під багатоповерховий будинок по вул. Гмирі, 17 у Дарницькому районі м. Києва». Загальна вартість робіт є динамічною і попередньо становить 619 697,02 грн. (у т.ч. ПДВ - 103 282,84 грн.);

- із ТОВ «МЖК-1» на підставі договору №11-04/СП від 11.04.2014 р. (далі - Договір №11-04/СП) на виконання робіт ліфтів у кількості 3 одиниць на об'єкті: «Будівництво житлового будинку №3 будівництва готельно-житлового комплексу по пр-ту Академіка Глушкова, 92-Б у Голосіївському районі м. Києва». Загальна вартість робіт є динамічною і попередньо становить 586 719,62 грн. (у т.ч. ПДВ - 97 786,60 грн.);

- із ТОВ «Ягуар» на підставі договору №32-14СП від 19.08.2014 р. (далі - Договір №32-14СП) на виконання робіт ліфтів у кількості 3 одиниць на об'єкті: «Будівництво житлово-офісного комплексу 4-а мкрн житлового масиву Позняки у Дарницькому районі м. Києва (житловий будинок №3, секція «Д», ІІ - черга будівництва, І - пусковий комплекс)». Загальна вартість робіт є динамічною і попередньо становить 689 859,32 грн. (у т.ч. ПДВ - 114 976,55 грн.);

- із ПП «ОЛ.Трейд» на підставі договору №0309/14-СП від 03.09.2014 р. (далі - Договір №0309/14-СП) на виконання робіт ліфтів у кількості 4 одиниць на об'єкті: «Будівництво житлових будинків №1 та №2 по вул. Гарматній, 39-Г у м. Києві». Загальна вартість робіт є динамічною і попередньо становить 655 728,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 109 288,00 грн.);

- із ТОВ «БМК Тріада» на підставі договору №1/4 від 01.04.2014 р. (надалі - Договір №1/4) на виконання робіт ліфтів у кількості 7 одиниць на об'єкті: «Будівництво житлово-офісного комплексу по вул. Возз'єднання, 21-В, секції №1 та №2 у Дніпровському районі м. Києва». Загальна вартість робіт є динамічною і попередньо становить 1 498 568,15 грн. (у т.ч. ПДВ - 249 761,36 грн.).

На підтвердження виконання сторонами умов укладених Договорів на виконання робіт ліфтів позивачем до перевірки були надані наступні докази, зокрема: акти приймання виконаних робіт за ф.КБ-2В та доданими до них довідками про вартість виконаних підрядних робіт за ф.КБ-3, підсумковими відомостями ресурсів.

Водночас, за укладеними між ТОВ «Вірра» (Замовник) та ТОВ «Буд Гарант Груп» (Субпідрядник) договорами підряду №04-10/П від 03.10.2014 р. та №01-12/П від 05.12.2014 року (далі - Договори підряду №04-10/П та №01-12/П) Субпідрядник за дорученням Замовника бере на себе зобов'язання власними та/або залученими силами та засобами виконати комплекс підготовчих та будівельно-оздоблювальних робіт на наступних об'єктах:

- на об'єкті: «Будівництво житлових будинків №1 та №2 по вул. Гарматній, 39-Г у Солом'янському районі м. Києва», загальна вартість робіт становить 99 991,38 грн. (у т.ч. ПДВ - 16 665,23 грн.);

- на об'єкті: «Будівництво житлового будинку по вул. Коперника, 7, секції №1 та №2, у Шевченківському районі м. Києва», загальна вартість робіт становить 199 967,53 грн. (у т.ч. ПДВ - 33 327,92 грн.);

- на об'єкті: «Будівництво житлового будинку по вул. Радунській 28-32 у Деснянському районі м. Києва», загальна вартість робіт становить 279 974,40 грн. (у т.ч. ПДВ - 46 662,40 грн.);

- на об'єкті: «Будівництво житлового будинку №3 з об'єктами соціально-культурного призначення по вул. Феодосійський (пров. Феодосійський) у Голосіївському районі м. Києва», загальна вартість робіт становить 279 966,82 грн. (у т.ч. ПДВ - 46 661,14 грн.);

- на об'єкті: «Будівництво житлово-офісного комплексу по вул. Возз'єднання, 21-В у Дніпровському районі м. Києва», загальна вартість робіт становить 349 959,14 грн. (у т.ч. ПДВ - 58 326,52 грн.);

- на об'єкті: «Будівництво житлового будинку №3 будівництва готельно-житлового комплексу по пр-ту Академіка Глушкова, 92-Б у Голосіївському районі м. Києва», загальна вартість робіт становить 99 973,73 грн. (у т.ч. ПДВ - 16 662,29 грн.);

- на об'єкті: «Реконструкція нежитлового приміщення під багатоповерховий будинок по вул. Гмирі, 17 у Дарницькому районі м. Києва», загальна вартість робіт становить 149 918,05 грн. (у т.ч. ПДВ - 24 986,34 грн.).

На підтвердження виконання сторонами умов укладених Договорів підряду позивачем до перевірки надані наступні докази, зокрема: договірні ціни по кожному із об'єктів будівництва; підсумкові відомості ресурсів (витрат - по факту); акти приймання виконаних робіт за ф.КБ-2В та доданими до них довідками про вартість виконаних підрядних робіт за ф.КБ-3.

Крім того, у перевіряємий період Позивач мав господарські взаємовідносини із контрагентами-постачальниками ТОВ «УЭЛЬС.», ТОВ «Мульти Мол» та ТОВ «Логан Груп» на підставі укладених між ними Договорів поставки, відповідно до яких Постачальники зобов'язуються передати у власність, а позивач (Покупець) прийняти і сплатити, матеріали (товар) в асортименті, кількості, строки та за цінами, визначеними сторонами у цих Договорах, а саме:

- ТОВ «УЭЛЬС.» за Договором поставки №03/09/2014 від 08.09.2014 р. зобов'язується передати Покупцю металеве обрамлення для пасажирських ліфтів на загальну суму 3 297 780,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 549 630,00 грн.);

- ТОВ «Мульти Мол» за Договорами поставки №04/2015 від 24.03.2015 р. та №03/2015 від 17.03.2015 р. зобов'язується передати Покупцю металеве обрамлення для ліфтів на загальну суму, зокрема: за Договором поставки №04/2015 - на суму 1 589 904,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 264 984,00 грн.); за Договором поставки №03/2015 - на суму 2 191 224,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 365 204,00 грн.);

- ТОВ «Логан Груп» за Договором поставки №01/09/2014 від 01.09.2014 р. зобов'язується передати Покупцю анкери М12 для бетону на загальну суму 294 735,60 грн. (у т.ч. ПДВ - 49 122,60 грн.).

На підтвердження виконання сторонами умов укладених Договорів поставки позивачем були надані перевіряючим наступні докази, зокрема: видаткові накладні; товарно-транспортні накладні.

При цьому, станом на час проведення перевірки розрахунки позивачем зі своїми контрагентами були здійснені лише частково. Тільки за придбаний у Постачальника ТОВ «Мульти Мол» матеріал позивачем було сплачено кошти у повному обсязі.

Аналізуючи податкову звітність позивача, контролюючий орган встановив відображення позивачем у додатку 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до податкових декларацій з ПДВ за грудень 2014 р., січень 2015 р. суму ПДВ у загальному розмірі 264 240,16 грн. та включення її до складу податкових зобов'язань на підставі виписаних останнім податкових накладних наступним контрагентам, а саме: ТОВ «УКБ.» - суму ПДВ у розмірі 30 401,95 грн. у грудні 2014 р.; ТОВ «Солстрой» - суму ПДВ у розмірі 76 380,09 грн. у грудні 2014 р.; ТОВ «Ягуар» - суму ПДВ у розмірі 16 666,67 грн. у грудні 2014 р.; ПП «ОЛ.Трейд» - суму ПДВ у розмірі 22 445,18 грн. у грудні 2014 р.; ТОВ «МЖК-1» - суму ПДВ у розмірі 15 005,00 грн. у січні 2015 р.; ТОВ «Ей.Ді.Ленд» - суму ПДВ у розмірі 24 381,14 грн. у січні 2015 р.; ТОВ «БМК Тріада» - суму ПДВ у розмірі 78 960,13 грн. у січні 2015 р.

При цьому, до складу податкового кредиту позивачем включено суму ПДВ у загальному розмірі 1 277 628,44 грн., яка нарахована позивачем на підставі отриманих податкових накладних від таких контрагентів, як: від ТОВ «УЭЛЬС.» - суму ПДВ у розмірі 549 630,00 грн. у вересні 2014 р.; від ТОВ «Логан Груп» - суму ПДВ у розмірі 49 122,60 грн. у вересні 2014 р.; від ТОВ «Буд Гарант Груп» - суму ПДВ у розмірі 143 316,69 грн. у грудні 2014 р. та суму ПДВ у розмірі 99 975,15 грн. у січні 2015 р.; від ТОВ «Мульти Мол» - суму ПДВ у розмірі 435 584,00 грн. у квітні 2015 року.

Крім того, як вбачається з акту перевірки №4586, відповідно до задекларованих позивачем даних поданої до перевірки декларації з податку на прибуток підприємств за 2014 рік, податковим органом встановлено, що позивачем до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, включено витрати на загальну суму 3 710 346,00 грн., понесені за рахунок придбання товарів та послуг у наступних контрагентів, а саме: від ТОВ «УЭЛЬС.» - у розмірі 2 748 150,00 грн.; від ТОВ «Логан Груп» - у розмірі 245 613,00 грн.; від ТОВ «Буд Гарант Груп» - у розмірі 716 583,45 грн.

У відповідності до приписів підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, виходячи з положень Податкового кодексу України, до складу валових витрат включаються будь-які витрати, які пов'язані з господарською діяльністю платника податку та підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами.

У відповідності до приписів підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, достатніми підставами для виникнення у платника податку права на податковий кредит є наявність податкових накладних, виданих йому підприємством-контрагентом, оформлених з дотриманням вимог чинного законодавства, встановлення судом реальності та товарності господарської операції.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, пункт 1.1 розділу 1 Положення №88 передбачено, що дане положення встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету.

Відповідно до пункту 1.2 Положення №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Пунктом 2.1 розділу 2 Положення №88 встановлено порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (установи), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо (пункт 2.2 розділу 2 Положення №88).

Відтак, будь-які документи (у тому числі договори, акти, рахунки, звіти тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Так, відповідач по господарським взаємовідносинам позивача з ТОВ «Буд Гарант Груп» вказує в акті перевірки на «неможливість підтвердження реальності виконання певних видів робіт (послуг) з кількістю працівників 6 осіб та відсутністю основних засобів..., встановлено відсутність складських приміщень, автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідно для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства та виконання робіт для позивача.

Як приклад, відповідач наводить електронну копію податкової інформації від 07.04.2015 року №84/22-4 щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «Буд Гарант Груп» з іншими підприємствами-постачальниками та підприємствами-покупцями за період з 01.01.2015 року по 28.02.2015 року, складену Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Разом з тим, не може бути взята судом до уваги, як доказ неправомірності формування позивачем податкового кредиту та витрат перевіреного періоду, вказана податкова інформація, оскільки остання складена у період після укладення договорів підряду з ТОВ «ВІРРА», а саме: №04/10 від 03.10.2014 року та №01-12/11 від 05.12.2014 року.

Водночас, слід зазначити, що обставини, наведені у податковій інформації, не стосуються взаємовідносин позивача з ТОВ «Буд Гарант Груп», а стосуються інших контрагентів. Крім того, у межах наданої інформації досліджено податковий період, який був вже після взаємовідносин позивача з ТОВ «Буд Гарант Груп», відтак є неналежним доказом у розумінні статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України.

Слід також вказати на неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії, що також підтверджується практикою Європейського суду з прав людини.

Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейського суду з прав людини дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Отже, Європейський суд з прав людини визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента. Таким чином, висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, про вчинення платником податків порушень податкового законодавства в частині формування податкового кредиту за період, що перевірявся, мають характер припущень та є необґрунтованими, а відтак, не можуть бути покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень.

Аналогічна позиція також викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України у справі №К/800/9087/13 від 16 квітня 2013 року.

Також, податковим органом при проведенні перевірки позивача не взято до уваги умови договорів підряду №04/10 від 03.10.2014 року та №01-12/11 від 05.12.2014 року, за якими передбачено право ТОВ «Буд Гарант Груп» залучати субпідрядні організації для виконання робіт.

Слід зазначити, що у постанові від 03.11.2015 у справі № 21-4471а15 Верховний Суд України вказав на те, що предмет доказування у справі такого типу становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції (поставки товару), а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту та валових витрат позивача. У постанові від 17.11.2015 року у справі № 2а-14377/12/2670, Верховний Суд України зазначив, що податковий орган відповідно до принципу офіційності має вводити в суді фіктивність господарської операції як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов'язань та правомірності прийняття свого рішення. Слід підкреслити, що доведенню підлягає фіктивність саме конкретної господарської операції, а не оцінка за загальними ознаками діяльності суб'єкта господарювання.

У постановах від 17.11.2015 та від 15.12.2015 Верховний Суд України вказав на обов'язковість дослідження питання, чи відбулося фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження здійснення господарських операцій позивачем були надані: договори підряду № 04-10/П від 03.10.2014 та № 01-12/П від 05.12.2014; договірні ціни по кожному договору; підсумкові відомості ресурсів (витрат - по факту); акти приймання виконаних робіт за формою КБ-2В та довідки про вартість виконаних робіт; податкові накладні та фотографії результату виконання робіт, платіжні доручення на підтвердження оплати заборгованості перед ТОВ «Буд Гарант Груп».

При цьому відповідачем не заперечувався факт виконання робіт ТОВ «Вірра».

Суд не приймає також і доводи відповідача про дефектність актів наданих послуг (виконаних робіт), оскільки, як зазначено представником позивача, зазначені акти створені за допомогою програмного комплексу «АВК-5» (автоматизований випуск кошторисів), рекомендованого до використання Мінрегіоном (лист № 9/10-1306 від 31.12.2008). У кожному акті наданих послуг (виконаних робіт) міститься вказівка на їх зміст, відповідний договір та об'єкт будівництва, на якому вони були виконані, чого є абсолютно достатньо для ідентифікації змісту і обсягу господарської операції, одиниці її виміру, як це передбачено частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Щодо посилання відповідача на копії робочої документації за договором № 04-10/П від 03.10.2014, укладеного між ТОВ «Буд Гарант Груп» та позивачем, та копії перепусток ТОВ «Буд Гарант Груп», зазначені документи не є первинними у розумінні абзацу одинадцятого статті 1 та статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки не містять відомостей про господарську операцію, не підтверджують факту її здійснення та не є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку.

Не відповідає дійсності і твердження відповідача про те, що розрахунки між Позивачем та ТОВ «Буд Гарант Груп» здійснені лише частково. Так, у справі містяться належним чином засвідчені копії платіжних доручень з відмітками банку про перерахунок коштів на користь ТОВ «Буд Гарант Груп». Той факт, що розрахунки між сторонами не були до кінця проведені на момент податкової перевірки не є ані порушенням законодавства, ані порушенням договірних умов, оскільки відповідно до пункту 2.2 згаданого договору сторони домовилися по розрахунок на умовах післяплати. Водночас з урахуванням правила першої події відстрочення оплати зобов'язань за договором (післяплата) не впливає на право позивача на формування податкового кредиту. Даними бухгалтерського обліку підтверджується, зокрема руху коштів по рахунках позивача.

ТОВ «Буд Гарант Груп» в січні 2015 року надано позивачу послуги з виконання комплексу підготовчих та будівельно-оздоблювальних робіт на суму 599 850,92 грн. У свою чергу позивачем, як генпідрядником, реалізовано послуги в цьому ж періоді ТОВ «ЕЙ.ДІ.ЛЕНД», ТОВ «БМК Тріада», ТОВ «МЖК-1» на загальну суму 710 077,63 грн., позитивна різниця (дохід) від зазначених операцій склав 110 226,71 грн.

На момент здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Буд Гарант Груп», останнє було належним чином зареєстроване як юридична особа та платником ПДВ, мало усі необхідні дозвільні документи, а отже позивач не має підстав сумніватися у добросовісності та надійності контрагента.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «ЛОГАН ГРУП», відповідач у акті перевірки вказав на неправильне оформлення товарно-транспортних накладних, наданих ТОВ «ВІРРА».

На думку відповідача, позивач при оформленні товарно-транспортних накладних порушив наказ Міністерства інфраструктури №983 від 05.12.2013 року та пункт 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88. Порушення, на думку податкового органу, виявилося у відсутності номенклатури та кількості товару, не вказано пункти навантаження та розвантаження товару, відстань, на яку здійснювалося перевезення, чим було порушено пункти 2.4, 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, відповідно до якого забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Разом з тим, у розумінні наказу Міністерства інфраструктури №983 від 05.12.2013 року, на порушення якого посилається відповідач, є наказом про затвердження змін до чинних Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року N363.

Водночас, відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, товаротранспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюється облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно пунктів 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби і печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку витрат та кредиту платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Отже, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.

Так, з урахуванням наведеного, слід зазначити, що оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій, витрати на які позивачем віднесено до складу валових витрат, відтак, і не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.

Крім того, як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України у справі №К/800/9087/13 від 16 квітня 2013 року та ухвалі Вищого адміністративного суду України у справі №К/9991/64514/11 від 19 лютого 2013 року відсутність та/або дефектність документів на транспортне перевезення обумовленого договорами товару не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій.

Господарські операції позивача з ТОВ «ЛОГАН ГРУП» підтверджуються договором, специфікацією, видатковою накладною.

Перевезення товару підтверджується товарно-транспортними накладними, накладною, яка підтверджує право власності на вантаж, посвідченням на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційним документом на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ.

Також, відповідач як доказ відсутності реальності здійснення господарських відносин позивача з ТОВ «Логан Груп» наводить електронну копію податкової інформації від 12.02.2015 року №37/10-13-22-03/39171636 з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з іншими контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року, складену ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області.

Водночас, обставини, наведені у податковій інформації в акті перевірки не стосуються взаємовідносин позивача з ТОВ «Логан Груп».

Аналогічна позиція та обґрунтування як у господарських відносинах позивача з ТОВ «Логан Груп», викладена відповідачем у Акті перевірки щодо відносин позивача з ТОВ «Уельс» та ТОВ «Мульті Мол».

На підтвердження вчинення вказаних господарських відносин, позивачем надано копії договорів, платіжних доручень, банківських виписок по руху коштів між позивачем та зазначеними контрагентами, актів передачі-приймання обладнання в монтаж за договорами субпідряду генпідрядникам, актів списання товарів.

Використання придбаного позивачем товару у зазначених контрагентів підтверджується шляхом монтажу ліфтового обладнання на об'єктах замовників.

При цьому, відповідачем не заперечувався факту того, що і анкери М-12 для бетону, і металеве обрамлення для ліфтів необхідне для монтажу ліфтового обладнання і були використані при виконанні зобов'язань позивача перед своїми замовниками. Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач використав придбані анкери М12 для бетону (ТОВ «ЛОГАН ГРУП») та металеве обрамлення для ліфтів (ТОВ «УЕЛЬС», ТОВ «МУЛЬТИ МОЛ») в інший спосіб, аніж зазначено у поясненнях позивача, а відтак протилежний висновок відповідача є безпідставним.

Матеріалами справи підтверджується, зокрема руху коштів по рахунках позивача.

Так, ТОВ «УЕЛЬС» відвантажив комплектуючі для ліфтового обладнання (металеве обрамлення) ТОВ «ВІРРА» у вересні 2014 року на суму 3 297 780,00 грн., який використаний при реалізації ліфтового обладнання також у вересні 2014 року, ТОВ «Логан Груп» відвантажено анкер М-12 ТОВ «ВІРРА» у вересні 2014 року на суму 294 736,00 грн., у т.ч. ПДВ - 49 122,67,00 грн., який використаний при монтажу ліфтового обладнання також в вересні 2014 року.

Таким чином позивач у зазначеному періоді придбав ліфтове обладнання на суму 13 312 094 грн. + комплектуючі 3 297 780,00 грн. + матеріали 294 736,00 грн. = 16 904 610,00 грн. (Витрати), реалізація ліфтового обладнання відбулася на 25 900 860,00 грн. Дохід склав 25 900 860,00 грн. - 16 904 610,00 грн. = 8 996 250,00 грн. ТОВ «Мульті Мол» у квітні 2015 року відвантажено комплектуючі для ліфтового обладнання (металеве обрамлення) для позивача на суму 2 613 504,00 грн., який використаний при реалізації ліфтового обладнання також у квітні 2015 року. ТОВ «ВІРРА» в квітні 2015 року придбано ліфтове обладнання на суму 4 675 662,00 грн. + комплектуючі 2 613 504 грн.= 7 289 166,00 грн. (Витрати), реалізація ліфтового обладнання відбулася на суму 7 383 847,00 грн. Дохід склав 94 681,00 грн.

Таким чином, операції з ТОВ «УЕЛЬС», «ЛОГАН ГРУП» та ТОВ «МУЛЬТИ МОЛ» є реальними, спрямованими на отримання прибутку, що підтверджені належним чином складеними первинними бухгалтерськими документами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

У той же час, податковим органом під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи учасників справи стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись вимогами статей 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Вірра» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві податкове повідомлення-рішення від 19.08.2015 року №.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві податкове повідомлення-рішення від 19.08.2015 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вірра» понесені ним судові витрати у розмірі 40 893 (сорок тисяч вісімсот дев'яносто три) грн. 87 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.В. Аблов