Справа № 826/14959/16
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2017 року № 826/14959/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Катющенка В.П., суддів: Кармазіна О.А., Скочок Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Центральної атестаційної комісії №1 Національної поліції України,

Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України,

Національної поліції України

про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі та

стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центральної атестаційної комісії №1 Національної поліції України (далі - відповідач-1), Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - відповідач-2), Національної поліції України (далі - відповідач-3), в якому позивач, з наступними уточненнями, просить суд:

визнати дії членів Центральної атестаційної комісії №1 Національної поліції України щодо прийняття рішення центральної атестаційної комісії №1 від 18.07.2016 стосовно ОСОБА_1 - не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність - неправомірними;

скасувати рішення Центральної атестаційної комісії №1 Національної поліції України від 18.07.2016 стосовно ОСОБА_1 - не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність;

визнати дії посадових осіб Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України та Національної поліції України, які призвели до видачі наказу Національної поліції України від 17.08.2016 №601 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з 23 серпня 2016 року на підставі підпункту 5 частини 1 статті 77 (через службову не відповідність) Закону України «Про Національну поліцію» - неправомірними;

скасувати наказ Національної поліції України від 17.08.2016 №601 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з 23 серпня 2016 року на підставі підпункту 5 частини 1 статті 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію»;

зобов'язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України та Національну поліцію України поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції на посаді оперуповноваженого відділу оперативного забезпечення управління внутрішньої безпеки в Київській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;

стягнути та зобов'язати виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на численні порушення діючого законодавства при проведенні його атестування, порядку проведення його атестування, зазначав про відсутність визначених законодавством підстав для проведення атестування позивача, позаяк останній перебував на посаді лише 1,5 місяці перед проведенням атестування. Також зазначав про процедурні порушення, допущені при організації та проведенні атестування, не врахування його попередньої служби, прийняття рішення про звільнення позивача без врахування можливості його переведення на іншу посаду, не надання йому можливості професійного навчання.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях, відповідач-2 зазначив про те, що атестування поліцейських проводилось атестаційними комісіями органів поліції відповідно ч.1 ст.57 Закону України «Про національну поліцію» з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей та, зокрема, з метою визначення відповідності посадам, на які вони призначені, а також перспектив їхньої службової кар'єри. При цьому відповідач вказав, що основним завданням визначення відповідності колишніх працівників органів внутрішніх справ оновленим вимогам суспільства до професії поліцейського є з'ясування під час проведення атестування рівня їх професійних якостей, мотивації особи, що спонукає до поведінки на досягнення цілей у службі, що в свою чергу передбачає встановлення рівня розвинутості у суб'єкта, емоційного ставлення до професійної діяльності, вміння адаптувати свою поведінку відповідно до ситуацій, що виникають, вміння будувати процес спілкування, сформованості здібностей як мислення, уявлення, спостережливість, комунікативних умінь і широкого набору професійно значущих властивостей: емоційної стабільності, самоконтролю, щирості, доброти, наполегливості тощо. З даною метою призначено проведення атестування поліцейських Департаменту внутрішньої безпеки та створено атестаційні комісії. Відповідач стверджує, що атестування позивача було проведене атестаційною комісією у межах наданих повноважень та у спосіб, який передбачений наказом МВС України від 17.11.2015 №1465 і не привело до порушення прав позивача, а тому звільнення оскаржуваним наказом за пп.5 (через службову невідповідність) ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" є правомірним.

Відповідач-3 у письмових запереченнях проти позову, які за змістом є аналогічними до заперечень відповідача-2, вказав також на те, що позивач погодився з проходженням атестування, наказ про призначення атестування не оскаржував, а навпаки, після доведення йому умов проведення атестування на підставі Інструкції зареєструвався в єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній мережі за адресою http://101.11.1.34:9001/form.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року відкрито провадження у справі №826/14959/16 та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року прийнято справу №826/14959/16 до провадження та призначено судове засідання на 29 листопада 2017 року.

У судовому засіданні 29 листопада 2017 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові.

Представники відповідача 2 та 3 проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Додатково представник відповідача-3 наполягала на залишенні позову ОСОБА_1 без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Оскільки до судового засідання не прибули всі відповідачі, за відсутності потреби заслухати свідка, експерта, судом на підставі ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції до 15.12.2017 ухвалено про продовження розгляду справи в письмовому провадженні.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі, вона знаходиться на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно її розгляд продовжено у письмовому провадженні з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача-2 та 3, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.11.2015 №1 о/с «По особовому складу» відповідно до пунктів 9 та 12 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» призначено тих, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування та установленням посадових окладів згідно штатного розпису, з 07 листопада 2015 року, зокрема, ОСОБА_1 (М-158755), який мав спеціальне звання старший лейтенант міліції, слідчим Дергачівського відділу поліції (м.Дергачі) Головного управління Національної поліції в Харківській області, присвоївши йому спеціальне звання старший лейтенант поліції (підстава: заява ОСОБА_1 від 06.11.2015).

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №43 о/с від 11.02.2016 «По особовому складу» у зв'язку з реорганізацією, на підставі наказів Національної поліції від 25.01.2016 №61, Головного управління Національної поліції в Харківській області від 29.01.2016 №54 та відповідно до статей 65, 68 Закону України «Про Національну поліцію», наказів Національної поліції від 25.01.2016 та ГУНП в Харківській області від 29.01.2016 №54 призначено по Дергачівському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-158755), слідчим Дергачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, установивши відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» посадовий оклад у розмірі 2 400грн., звільнивши з посади слідчого Дергачівського відділу поліції (м.Дергачі) Головного управління Національної поліції в Харківській області (підстава: рапорт ОСОБА_1 від 29.02.2016).

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №146 о/с від 11.05.2016 «По особовому складу» переведено відповідно до п.9 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» у розпорядження Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-158755), увільнивши його від посади слідчого Дергачівського відділу поліції ГУНП в Харківській області, з 13.05.2016 (підстава: рапорт ОСОБА_1 від 10.05.2016, лист Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 22.04.2016 №3029/42-02/02-16).

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 23.05.2016 №67 о/с «По особовому складу Департаменту внутрішньої безпеки» призначено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-158755), який прибув з Головного управління Національної поліції в Харківській області, оперуповноваженим відділу оперативного забезпечення управління внутрішньої безпеки в Київській області з посадовим окладом 2500 гривень з 13 травня 2016 року (підстава: рапорт ОСОБА_1 від 18.03.2016, наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 11.05.2016 №146 о/с).

Наказом Національної поліції України від 17.08.2016 №601 о/с «По особовому складу» відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за підпунктом 5 (через службову невідповідність) пункту 1 статті 77 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-158755), оперуповноваженого відділу оперативного забезпечення управління внутрішньої безпеки в Київській області Департаменту внутрішньої безпеки, з 23 серпня 2016 року, з виплатою компенсації за 5 діб невикористаної частини щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2016 році. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років складає 07 років 00 місяців 08 днів (підстава: атестаційний лист ОСОБА_1 від 18.07.2016).

Вважаючи дії відповідачів щодо проведення атестування протиправними, а саме проведення атестування та звільнення позивача незаконним, останній звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", який був опублікований 06.08.2015 та набрав чинності 07.11.2015 (окрім окремих положень).

Пунктами 8, 9, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції.

Таким чином, лише за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що позивач наказом Головного управління Національної поліції у Харківській області був прийнятий на службу до поліції в порядку переатестування та установленням посадових окладів з присвоєнням спеціального звання старшого лейтенанта поліції, таким чином, питання про його відповідність вимогам до поліцейських було вирішено у момент видання наказу про прийняття на службу.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Проходження служби в поліції регулюється Законом України "Про Національну поліцію" та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону України "Про національну поліцію").

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського (ст. 56 Закону України "Про Національну поліцію").

Згідно з приписами статті 58 Закону України "Про Національну поліцію" призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Відповідно до статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

З аналізу положень частини другої статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" випливає, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду. Крім того, атестування поліцейського проводиться в разі вирішення питання щодо звільнення поліцейського через службову невідповідність.

Поряд із Законом України "Про Національну поліцію" правові, організаційні та фінансові засади функціонування системи професійного розвитку працівників визначаються також положеннями Законом України від 12.01.2012 № 4312-VI "Про професійний розвиток працівників".

Так, статтею 1 цього Закону визначено, що атестація працівників - процедура оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам, проведення оцінки їх професійного рівня.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 12.01.2012 № 4312-VI "Про професійний розвиток працівників" атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Положеннями частин першої та третьої статті 13 Закону України "Про професійний розвиток працівників" передбачено, що атестаційна комісія приймає рішення про відповідність або невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі. В разі прийняття рішення про невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі комісія може рекомендувати роботодавцеві перевести працівника за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направити на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією. Рекомендації комісії з відповідним обґрунтуванням доводяться до відома працівника у письмовій формі.

Як вже зазначалось, в силу приписів статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам.

Згідно з вимогами пункту 16 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 № 1465, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 р. за № 1445/27890 (далі - Інструкція №1465), атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); показники службової діяльності; рівень теоретичних знань та професійних якостей; оцінки з професійної і фізичної підготовки; наявність заохочень; наявність дисциплінарних стягнень; результати тестування; результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Щодо проведення атестації для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, суд зазначає, що метою проведення атестації є вирішення питання про можливість у той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби через службову невідповідність виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Звільнення зі служби через службову невідповідність передбачено пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Як вже зазначалось, позивача звільнено з поліції через "службову невідповідність". Проте, поняття "службова невідповідність" і звільнення за цією підставою є більш широким і таким, що охоплюється поняттям "звільнення у порядку дисциплінарного стягнення".

Аналогічна правова позиція розкрита у постанові Верховного Суду України від 11.03.2014 № 21-13а14.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, листом від 02.07.2016 за вих. №1316/42-09/02-16 Департамент внутрішньої безпеки УВБ в Київській області повідомив заступника директора Департаменту внутрішньої безпеки НП України список працівників УБВ в Київській області ДВБ НП України, які не проходили атестування на знання законодавчої бази та загальних здібностей та навичок, до якого, зокрема, входив позивач.

У зв'язку з необхідністю проведення додаткового тестування особового складу територіальних підрозділів ДВБ, які не проходили атестування на знання законодавчої бази та загальних здібностей та навичок територіальних підрозділів в областях, листом від 01.07.2016 №5076/42-02/04-23016 Департамент внутрішньої безпеки вимагав за електронною адресою http://101.11.1.34:9001/form працівникам внутрішньої безпеки зареєструватись на тестування відповідно до вимог наказу МВС України від 17.11.2015 №1465 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 18.11.2015 №1445/27890 (зі змінами). При цьому начальників управлінь внутрішньої безпеки зобов'язано надати до 10.00 год. 02.07.2016 у відділ кадрового забезпечення Департаменту списки працівників, які зареєструвались.

В подальшому листом від 14.07.2016 №5448/42-04/04-2016 «Про виклик на співбесіду» Департамент внутрішньої безпеки повідомив, що відповідно до наказу МВС України від 17.11.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року №1445/27890 (зі змінами), центральною атестаційною комісією з 18 по 20 липня цього року будуть проводитися співбесіди з особовим складом управлінь внутрішньої безпеки в регіонах. Ураховуючи викладене запропоновано забезпечити прибуття для участі у співбесіді до центральної атестаційної комісії за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 54 працівників підпорядкованих підрозділів згідно з додатком.

Згідно висновків атестаційного листа старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-158755) останній займаній посаді відповідає. За результатами тестування загальних навичок позивач набрав 24 бали з 60-ти, за професійне тестування - 17 з 60-ти. Згідно висновків атестаційної комісії ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до Наказу національної поліції України №210 о/с від 20.11.2015 «Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві» з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись статтею 57 Закону України «Про Національну поліцію» та вимогами Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС від 17.11.2015 №1465, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за №1445/27890 наказано провести атестування поліцейського апарату Національної поліції України, міжрегіональних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України», головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17.11.2015 №1465, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за №1445/27890, центральною атестаційною комісією.

Згідно Наказу Національної поліції №195 від 22.12.2015 «Про внесення змін до персонального складу центральної атестаційної комісії Національної поліції України (затвердженої наказом Національної поліції України від 02.12.2015 №134 (зі змінами) та затвердження персональних складів центральних атестаційних комісій Національної поліції України», керуючись статтею 57 Закону України «Про Національну поліцію» та вимогами Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС від 17.11.2015 №1465 (зі змінами), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за №1445/27890 затверджено персональний склад центральної атестаційної комісії Національної поліції України: голова комісії - полковник поліції ОСОБА_2, заступник Голови Національної поліції України - начальник Головного слідчого управління; члени комісії: ОСОБА_3 - представник громадської організації «Фонд національних стратегій»; ОСОБА_4 - представник програми ІСІТАР; ОСОБА_5 - представник громадської організації «Асоціація народних волонтерів України»; лейтенант поліції ОСОБА_6, головний оперуповноважений - інспектор Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Як зазначалось вище, Законом України "Про Національну поліцію" передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.11.2015 №1 о/с «По особовому складу» відповідно до пунктів 9 та 12 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» призначено тих, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку пере атестування та установленням посадових окладів згідно штатного розпису, з 07 листопада 2015 року, зокрема, ОСОБА_1 (М-158755), який мав спеціальне звання старший лейтенант міліції, слідчим Дергачівського відділу поліції (м.Дергачі) Головного управління Національної поліції в Харківській області, присвоївши йому спеціальне звання старший лейтенант поліції (підстава: заява ОСОБА_1 від 06.11.2015 (т.1 а.с. 30).

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №43 о/с від 11.02.2016 «По особовому складу» у зв'язку з реорганізацією, на підставі наказів Національної поліції від 25.01.2016 №61, Головного управління Національної поліції в Харківській області від 29.01.2016 №54 та відповідно до статей 65, 68 Закону України «Про Національну поліцію», наказів Національної поліції від 25.01.2016 та ГУНП в Харківській області від 29.01.2016 №54 призначено по Дергачівському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-158755), слідчим Дергачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, установивши відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» посадовий оклад у розмірі 2 400грн., звільнивши з посади слідчого Дергачівського відділу поліції (м.Дергачі) Головного управління Національної поліції в Харківській області (підстава: рапорт ОСОБА_1 від 29.02.2016).

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №146 о/с від 11.05.2016 «По особовому складу» переведено відповідно до п.9 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» у розпорядження Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-158755), увільнивши його від посади слідчого Дергачівського відділу поліції ГУНП в Харківській області, з 13.05.2016 (підстава: рапорт ОСОБА_1 від 10.05.2016, лист Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 22.04.2016 №3029/42-02/02-16).

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 23.05.2016 №67 о/с «По особовому складу Департаменту внутрішньої безпеки» призначено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-158755), який прибув з Головного управління Національної поліції в Харківській області, оперуповноваженим відділу оперативного забезпечення управління внутрішньої безпеки в Київській області з посадовим окладом 2500 гривень з 13 травня 2016 року (підстава: рапорт ОСОБА_1 від 18.03.2016, наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 11.05.2016 №146 о/с).

Таким чином, позивач перед проведенням атестування перебував на займаній посаді лише 2 місяці.

Зі змісту атестаційного листа ОСОБА_1 вбачається, що за період служби в органах внутрішніх справ та на займаній посаді зарекомендував себе професійно грамотним, старанним фахівцем. До виконання службових обов'язків відноситься сумлінно. Має добру теоретичну підготовку. Нормативні документи, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ та поліції знає і завжди керується ними у повсякденній роботі. За характером ОСОБА_1 спокійний, врівноважений, у стосунках з колегами по службі витриманий, тактовний. При спілкуванні з громадянами доброзичливий, уважний. Добре володіє державною мовою.

З протоколів засідання атестаційної комісії вбачається, що під час проведення атестування позивача було досліджено атестаційний лист та інші матеріали, які було зібрано на поліцейського, перелічених у самій формі бланку, а саме: декларацію про доходи, послужний список (форма 1), інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" та інформацію з відкритих джерел.

Жодних інших документів (заяви чи скарги на дії позивача, акти службових розслідувань, відомості про притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо) атестаційна комісія не досліджувала. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про протилежне.

Жодних відомостей про те, яким саме вимогам, що пред'являються до особи, яка перебуває на посаді, яку обіймав позивач, він не відповідає, протоколи засідань атестаційної комісії не містять.

У протоколі ОП №15.00008187.0041004 від 18.07.2016 вказано, що висновок про невідповідність займаній посаді прийнято виходячи з наступного: низький рівень теоретичних знань та професійних якостей, низький рівень знання законодавчих актів, що регулюють діяльність на займаній посаді, низький рівень балів за тестуванням і неналежні показники службової діяльності, неналежний рівень професійної та фізичної підготовки.

При цьому комісія не досліджувала можливість або неможливість переведення позивача за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направлення його на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією.

А також відповідачами не вирішувалось питання про призначення позивача на вищу посаду або переведення на нижчу посаду, притягнення його до відповідальності в межах дисциплінарної процедури.

Таким чином, рішення про призначення атестації позивача фактично одразу після призначення його на нову посаду безвідносно до вирішення питань кар'єри (призначення позивача на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження є незаконним.

При цьому, відповідачами не надано спростувань тверджень позивача, що станом на час проведення атестування не були навіть розроблені посадові інструкції.

Зі змісту пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" вбачається, що лише за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції.

При цьому, при вирішенні питання про призначення на посаду у контексті з'ясування питання щодо відповідності особи вимогам до поліцейських, Міністерство внутрішніх справ України має усі повноваження здійснювати призначення на посади поліцейських на конкурсних засадах (стаття 47 Закону), проводити медичне та психофізіологічне обстеження кандидатів, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності, тестування на поліграфі, перевіряти рівень фізичної підготовки, а також проводити спеціальну перевірку (стаття 50).

Відповідач не надав суду відомостей, які з повноважень, що передбачені Законом України "Про національну поліцію", для прийняття працівників міліції на службу до поліції, Міністерство внутрішніх справ України використало по відношенню до позивача.

Поряд з цим, відповідно до положень ст. 58 Закону України "Про Національну поліцію" призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Щодо посилань в зазначеному наказі на призначення позивача на посаду в порядку переатестування згідно пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" суд зазначає, що відповідно до пункту 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VІІІ видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Вказаний пункт Закону № 580-VІІІ не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Натомість мету та підстави атестування поліцейських визначено у статті 57 Закону № 580-VІІІ.

Суд зазначає, що наведені у частині 2 статті 57 Закону № 580-VІІІ підстави для проведення атестування є вичерпними. Метою проведення атестування із будь-яких зазначених у ч. 2 ст. 57 вказаного Закону підстав, є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Кожна з зазначених трьох підстав для проведення атестування повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема, атестування, яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, повинно бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Досліджуючи зміст наказу Національної поліції України від 20.11.2015 №210о/с «Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві» суд встановив, що цей наказ не містить посилань на підстави для атестування поліцейських, передбачені частиною 2 статті 57 Закону № 580-VІІІ.

При цьому атестацію позивача проведено у порядку атестації усіх поліцейських апарату Національної поліції України з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, що відповідає частині 1 статті 57 Закону № 580-VІІІ.

Однак, наведені підстави для призначення атестування суд оцінює критично, позаяк мета атестування, закріплена у частині першій згаданої статті, не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з вичерпними підставами, визначеними у частині другій статті 57 Закону № 580-VІІІ. Закон № 580-VІІІ не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених частиною 2 статті 57 Закону № 580-VІІІ.

Закріплену у частині 1 статті 57 Закону № 580-VІІІ мету атестування відповідач необгрунтовано розцінив як самостійну і достатню підставу для проведення атестування поліцейських, серед яких був і позивач, з ціллю визначення можливості їх звільнення через службову невідповідність, хоча наявності конкретних передумов (порушення порядку і правил несення служби тощо) для призначення атестування у такому контексті відповідач не довів.

Пунктом 2 розділу І Інструкції №1465 визначено, що керівники всіх рівнів зобов'язані забезпечити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням принципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об'єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.

Розділом ІV Інструкції №1465 визначений порядок організації, підготовки, проведення атестування.

Згідно з пунктом 11 розділу IV Інструкції №1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Інструкції №1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники.

За змістом пунктів 7-9 Розділу ІV Інструкції №1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Відповідно до пунктів 10, 11, 12 Розділу ІV Інструкції №1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Пунктом 15 Розділу ІV Інструкції №1465 передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, відповідно до пункту 16 Розділу ІV Інструкції №1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Зміст викладених положень Інструкції №1465 свідчить, що атестування поліцейських включає два етапи: тестування та співбесіду.

Тестування передбачає професійний тест (тест на знання законодавчої бази) та тест на загальні здібності та навички.

Інструкція №1465 не містить конкретного порядку проведення співбесіди, у той же час, виходячи з її змісту та мети атестування можна стверджувати, що під час співбесіди атестаційна комісія повинна розглянути атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського; оцінити ділові, професійні, особисті якості поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівень, а також з'ясувати відповідність особи поліцейського критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465, для чого поліцейському, який проходить атестування, можуть ставитись питання.

Згідно з пунктами 20-23 Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

Щодо суті висновків атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді суд зазначає наступне.

З дослідженого судом протоколу засідання атестаційної комісії убачається, що атестаційна комісія діяла з порушенням вимог статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" та пункту 16 розділу IV Інструкції №1465, не проводила глибокого і всебічного вивчення документів особової справи позивача, не аналізувала повноту виконання позивачем функціональних обов'язків (посадових інструкцій), при цьому, як зазначалось раніше, суду не надано доказів на спростування доводів позивача про відсутність на час проведення атестування розроблених посадових інструкцій, показників службової діяльності, рівня професійних якостей, не враховувала наявність заохочень та дисциплінарних стягнень тощо.

При цьому, зазначаючи про наявність у позивача двох дисциплінарних стягнень, комісією не враховано, що догана, яка була застосована до позивача 07.04.2012, є погашеною відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту, а зауваження за порушення вимог службової дисципліни, вимог Правил дорожнього руху, застосована до позивача 18.02.2015, знято 23.06.2015, що підтверджується матеріалами справи.

Взагалі не враховано комісією заохочення позивача, а саме - Грамота начальника Дергачівського РВ ГУ МВС України в Харківській області від 9.12.2014 за зразкове виконання службових обов'язків, високий професіоналізм, досягнення вагомих позитивних результатів.

У той же час, висновки атестаційної комісії спростовуються самим фактом прийняття позивача на службу до поліції в порядку переатестування з присвоєнням спеціального звання, матеріалами його особової справи та відомостями, що викладені в атестаційному листі позивача і характеризують його особу.

Зокрема, ОСОБА_1 за час проходження служби в органах внутрішніх справ та в поліції характеризувався позитивно, до виконання службових обов'язків ставився сумлінно та відповідально.

Не обговорювалось також атестаційною комісією питання можливості переведення позивача за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направлення його на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією, чим порушила вимоги статті 13 Закону України "Про професійний розвиток працівників".

Вказані матеріали не дають підстав для висновку, що позивач має незадовільні показники з критеріїв, встановлених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465, а саме, що позивач неналежним чином виконує свої посадові обов'язки, має низькі результати службової діяльності, незадовільну фізичну підготовку.

Згідно довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", вартість майна, указаного позивачем в Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про доходи, які отримані із законних джерел (т. 1 а.с. 40).

Щодо інформації з відкритих джерел, посилання на які міститься у протоколі комісій, суд зазначає, що така інформація в матеріалах справи відсутня. Відповідачами належних та допустимих доказів щодо цього надано не було.

Суд зазначає, що зміст протоколу атестаційної комісії від 18 липня 2016 року не дає підстав вважати, що рішення комісії про службову невідповідність ОСОБА_1 приймалось на підставі повного та всебічного розгляду всіх матеріалів, що були надані до атестування, і що за результатами розгляду цих матеріалів були встановлені обставини, що свідчать про невідповідність особи позивача критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465.

Оскільки негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Проте з матеріалів справи, всебічно та повно досліджених судом, неможливо встановити, яким саме критеріям не відповідав позивач, що в сукупності призвело до прийняття саме рішення про службову невідповідність ОСОБА_1

Наведені обставини справи у сукупності з вимогами чинного законодавства свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання дій членів Центральної атестаційної комісії №1 Національної поліції України щодо прийняття рішення центральної атестаційної комісії №1 від 18.07.2016 стосовно ОСОБА_1 - не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність неправомірними та скасування рішення Центральної атестаційної комісії №1 Національної поліції України від 18.07.2016 стосовно ОСОБА_1 - не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Враховуючи, що висновок атестаційної комісії від 18.07.2016 про службову невідповідність позивача займаній посаді став підставою для прийняття наказу Національної поліції України від 17.08.2016 №601 о/с про звільнення ОСОБА_7 зі служби в поліції з 23 серпня 2016 року на підставі підпункту 5 частини 1 статті 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію», суд дійшов висновку про те, що даний наказ також підлягає скасуванню.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач отримав трудову книжку НОМЕР_2 25.08.2016, про що свідчить його розписка, чим порушено вимоги ст. 47 Кодексу законів про працю в Україні та п.п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58. Такий висновок суду мотивований тим, що наведеними нормами визначено обов'язок власника чи уповноваженого ним органу видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з унесенням запису про звільнення. Трудову книжку може бути не отримано працівником як з вини його самого, так і з вини роботодавця. Якщо трудову книжку не було отримано працівником у зв'язку з його відсутністю в день звільнення на робочому місці, то власник чи уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомленя із заначенням про необхідність отримання трудової книжки. Трудова книжка може бути надіслана її власнику поштою, однак це дозволяється тільки за письмовою згодою власника трудової книжки. У разі неотримання трудової книжки з вини працівника підприємство не несе відповідальності. При затримці видачі трудової книжки з вини власника чи уповноваженого ним органу працівник має право звернутися до суду. При винесенні судом рішення на користь працівника йому виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення (день видачі трудової книжки) видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника.

Водночас, пунктом 24 Розділу ІV Інструкції №1465 встановлено, що за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Відповідно до пункту 28 Розділу ІV Інструкції №1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Отже, атестаційний лист, у якому міститься висновок атестаційної комісії про невідповідність особи поліцейського займаній посаді, підлягає обов'язковому виконанню шляхом видання наказу про звільнення з підстав, визначених пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій посадових осіб Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України та Національної поліції України, які призвели до видачі наказу Національної поліції України від 17.08.2016 №601 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з 23 серпня 2016 року на підставі підпункту 5 частини 1 статті 77 (через службову не відповідність) Закону України «Про Національну поліцію» неправомірними задоволенню не підлягають.

Згідно частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно і до пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 р. № 114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді).

З огляду на те, що судом встановлено незаконність звільнення позивача зі служби в поліції, суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме - на посаді оперуповноваженого відділу оперативного забезпечення управління внутрішньої безпеки в Київській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

При цьому суд звертає увагу на те, що належним способом захисту позивача є саме поновлення його на посаді рішенням суду, а не зобов'язання Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на Національну поліцію України поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді оперуповноваженого відділу оперативного забезпечення управління внутрішньої безпеки в Київській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про що просить позивач у позовній заяві.

Стосовно вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд звертає увагу на таке.

Згідно пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 р. № 114, у разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

В пункті 6 Постанови Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року №13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ затверджених наказом МВС України від 06.04.2016 року №260 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260), поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку №260 передбачено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Як вбачається з довідки Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України №403 від 31.10.2016 , загальна сума нарахованого грошового забезпечення за період з червня 2016 року по липень 2016 року становить 18 884,00 грн., у тому числі за червень 2016 року 9 442,00 грн., за липень 2016 року 9 442,00 грн. (т.1 а.с. 123).

При цьому, кількість відпрацьованих позивачем днів за червень 2016 року складає 30 днів, за липень 2016 року - 31 день, загалом 61 календарний день.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що у даному випадку підлягає застосуванню саме Порядок №260, а не Порядок № 100, оскільки самим відповідачем суду надано довідку про грошове забезпечення позивача відповідно до Порядку №260.

Таким чином, при розрахунку середньоденної заробітної плати шляхом ділення заробітної плати за останні два місця роботи на число календарних днів за цей період (61) середньоденне грошове забезпечення позивача становить 309,57 грн. (18 884,00 грн./61).

Оскільки спір розглядався більше одного року не з вини позивача, кількість днів вимушеного прогулу станом на 26.12.2017 становить 490 календарних днів, у зв'язку з чим сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу становить: 309,57 грн. * 490 календарних днів = 151 689 грн. 30 коп. (сто п'ятдесят одна тисяча шістсот вісімдесят дев'ять гривень 30 копійок).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України ( КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

У частині клопотання представника відповідача-3 про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 99 КАС України в редакції до 15.12.2017 для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з позовом про оскарження наказу від 17.08.2016 № 601 о/с в частині його звільнення з 23.08.2016 зі служби в поліції звернувся до суду 23.09.2016, що підтверджується датою, зазначеною у позовній заяві та відбитком на поштовому штемпелі на конверті, у якому була направлена позовна заява до суду. Крім того, з вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомився 25.08.2016, що визнається сторонами. А отже, до суду позивач звернувся в межах місячного строку, встановленого ст. 99 КАС України.

При цьому суд зазначає, що висновки атестаційної комісії без прийняття наказу про звільнення поліцейського з посади не порушують прав та/або інтересів поліцейського, щодо якого проводилась атестація, адже припинення служби в Національній поліції такого поліцейського здійснюється лише на підставі наказу відповідного керівника органу поліції про звільнення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що строк звернення із позовами у справах щодо звільнення поліцейських зі служби за результатами проведеної атестації починає перебіг з моменту їх ознайомлення з наказом про звільнення зі служби, виданого на виконання висновку атестаційної комісії. Наведена позиція відповідає висновкам Вищого адміністративного суду України, викладеним в постанові від 07.06.2017 №К/800/30879/16 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/67035224).

За таких обставин відсутні підстави для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду. Крім того, клопотання представника відповідача-3, яке міститься в матеріалах справи, про залишення позову без розгляду, представником не підписано.

Відповідно до п. п. 2, 3 частини 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи зазначене суд вважає за необхідне рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (М-158755) на посаді оперуповноваженого відділу оперативного забезпечення управління внутрішньої безпеки в Київській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України та в частині стягнення з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця в розмірі 9 378,15грн. допустити до негайного виконання.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії членів Центральної атестаційної комісії №1 Національної поліції України щодо прийняття рішення центральної атестаційної комісії №1 від 18.07.2016 стосовно ОСОБА_1 «не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність» неправомірними.

Скасувати рішення Центральної атестаційної комісії №1 Національної поліції України від 18.07.2016 стосовно ОСОБА_1 «не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

Скасувати наказ Національної поліції України від 17.08.2016 №601 о/с про звільнення ОСОБА_7 зі служби в поліції з 23 серпня 2016 року на підставі підпункту 5 частини 1 статті 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію».

Поновити ОСОБА_7 на службі в Національній поліції на посаді оперуповноваженого відділу оперативного забезпечення управління внутрішньої безпеки в Київській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 24 серпня 2016 року.

Стягнути з Департамента внутрішньої безпеки Національної поліції України (ідентифікаційний код 40116086, місцезнаходження 01601, м. Київ, вул. Богомольця,10) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації АДРЕСА_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 24 серпня 2016 року по 26 грудня 2017 року в розмірі 151 689 грн. 30 коп. (сто п'ятдесят одна тисяча шістсот вісімдесят дев'ять гривень 30 копійок) без урахування обов'язкових податків та зборів.

В решті позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (М-158755) на посаді оперуповноваженого відділу оперативного забезпечення управління внутрішньої безпеки в Київській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 24 серпня 2016 року.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (ідентифікаційний код 40116086, місцезнаходження 01601, м. Київ, вул. Богомольця,10) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації АДРЕСА_1.) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця в розмірі 9 378,15 грн. (дев'ять тисяч триста сімдесят вісім гривен 15 копійок) без урахування обов'язкових податків та зборів.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя В.П. Катющенко

Судді О.А. Кармазін

Т.О. Скочок