Справа № 826/18019/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 грудня 2017 року 10:50 № 826/18019/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А. при секретарі судового засідання Бесєді А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про скасування наказу № 616 від 13.10.2016,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 616 від 13 жовтня 2016 року про організацію проведення документальної позапланової невиїзної перевірки суб'єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 січня 2013 року по 22 серпня 2016 року.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Конституцію України, Податковий кодекс України та зазначає, що наказ Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 616 від 13 жовтня 2016 року є протиправним, оскільки ОСОБА_1, як фізична особа, не є учасником судових процесів, внаслідок яких могли виникнуть підстави для здійснення перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 січня 2013 року по 22 серпня 2016 року.

Представник відповідача заперечив по суті заявлених позовних вимог з огляду на положення Податкового кодексу України, Господарського кодексу України та зазначив, що Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві здійснені заходи щодо проведення перевірки суб'єкта господарювання ОСОБА_1 у відповідності до вимог чинного законодавства та в зв'язку з отриманням ухвали Шевченківського районного суду м. Києва про надання дозволу на проведення позапланової перевірки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

13 жовтня 2016 року виконуючим обов'язки начальника Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято наказ № 616 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки суб'єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_1 з 26 жовтня 2016 року тривалістю 5 робочих днів.

Вказаний наказ прийнято на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України та з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), дотримання вимог валютного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 1 січня 2013 року по 22 серпня 2016 року.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У відповідності до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений статтею 78 ПК України.

Так, згідно підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки винесену ними відповідно до закону.

У відповідності до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно пунктів 79.1, 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Як встановлено під час розгляду справи, оскаржуваним наказом призначено позапланову невиїзду документальну перевірку суб'єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_1 на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України та на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 5 вересня 2016 року № 761/30056/16-к, провадження № 1-кс/761/18444/2016 про надання дозволу в рамках кримінального провадження № 0000139 на проведення позапланової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, в тому числі, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з 1 січня 2013 року по 22 серпня 2016 року.

З урахуванням наведених норм права та з огляду на встановлені у суді обставини суд приходить до висновку про прийняття виконуючим обов'язки начальника Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві наказу від 13 жовтня 2016 року № 616 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки суб'єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_1 в межах своїх повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відносно доводів позивача про те, що оскаржуваним наказом призначено перевірку ОСОБА_1, як фізичної особи, що є порушенням вимог чинного законодавства, суд зазначає наступне.

З наказу контролюючого органу вбачається, що перевірку призначено відносно суб'єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_1

Згідно статті 24 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Відповідно до статті 2 Господарського кодексу України учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Згідно частини першої та другої статті 128 ГК України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення.

Громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність:

- безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється;

- із залученням або без залучення найманої праці;

- самостійно або спільно з іншими особами.

З урахуванням наведених норм права суд зазначає, що фізична особа набуває статусу суб'єкта господарювання після державної реєстрації його підприємцем.

Таким чином, зазначивши в наказі від 13 жовтня 2016 року № 616 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки суб'єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_1, контролюючий орган визначив, що перевірка проводиться ОСОБА_1, як фізичної особи, яка здійснює підприємницьку діяльність, а не як фізичної особи.

При цьому, суд приймає до уваги позицію позивача відносно того, що у господарських відносинах фізичні особи-підприємці приймають участь перш за все як підприємці, а не як фізичні особи, та лише на підставі їх реєстрації і внесення відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, про що зазначено в роз'ясненні Міністерства юстиції України від 14 січня 2011 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведеної невиїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 1 січня 2013 року по 22 серпня 2016 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2013 року по 22 серпня 2016 року Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві складено акт від 10 листопада 2016 року № 13312/26-58-13-06-17-, яким встановлено наступні порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1:

- пункту 291.4 статті 291, підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298, пункту 291.5 статті 291, пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим реєстрація платника єдиного податку підлягає анулюванню з 1 квітня 2013 року;

- пункту 167.1 статті 167, пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 291 094,95 грн.;

- пункт 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, у зв'язку з чим занижено зобов'язання по військовому збору від здійснення підприємницької діяльності у сумі 12 668,52 грн.;

- пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме: ненараховано та несплачено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, у розмірі 198 971,62 грн.;

- підпункту 4 пункту 2 статті 6, статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме: не подано звіти про суми нарахованих доходів застрахованих осіб за 2013 рік, 2014 рік та 2015 рік;

- пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2 статті 183, статті 187, пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України, не визначено суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 406 884 грн.;

- пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України, зі збереження первинних документів.

З аналізу акту перевірки від 10 листопада 2016 року № 13312/26-58-13-06-17- вбачається, що документальна позапланова невиїзна перевірка проведена відносно ОСОБА_1 саме як фізичної особи-підприємця.

При цьому, відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Таким чином, на підставі встановлених фактичних обставин справи, суті позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про відсутність порушеного права позивача прийнятим Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві наказом № 616 від 13 жовтня 2016 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А.Бояринцева

Повний текст постанови складений 22 грудня 2017 року.