Справа № 362/6219/16-а
Суддя: Кравченко Л. М.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 362/6219/16-а
Провадження № 2-а/362/31/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" листопада 2017 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - суддя Кравченко Л.М.,

при секретарі - Сілецькій М.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Василькові Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Подільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи: Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду у Київській області в м. Василькові та Васильківському районі Київської області про визнання дій протиправними та скасування постанов щодо відкриття виконавчих проваджень, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив поновити йому строк звернення до суду; звільнити від сплати судового збору та зупинити виконання постанов Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 01.02.2016 р. про стягнення виконавчого збору і витрат на проведення виконавчих дій та постанови Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 14.03.2016 р. про звернення стягнення на пенсію.

Крім того, позивач просить суд визнати протиправними і скасувати постанови Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 15.05.2012 р. про відкриття виконавчого провадження № 32562955, від 21.01.2016 р. про відкриття виконавчого провадження № 49887881, від 01.02.2016 р. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 49887881, від 01.02.2016 р. про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 49887881; визнати протиправним і скасувати постанови Подільського районного відділу державної виконавчої служби місто Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 14.03.2016 р. про відкриття виконавчого провадження № 50443103 та від 14.03.2016 р. про звернення стягнення на пенсію у виконавчому провадженні № 50443103.

В обґрунтування вимог позову зазначає, що починаючи з 2006 р. він отримує військову пенсію. У 2008 р. постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області з Міністерства оборони України на користь позивача було стягнуто грошову компенсацію замість продовольчого пайка у розмірі 48130,83 грн. У 2016 р. Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило позивача про повернення надбавки до пенсії на утримання непрацездатних членів сімї у зв'язку з її переплатою. Однак з часом позивач звернув увагу на те, що розмір суми, яка повертається перевищує розмір суми, яка повертається. Як з'ясувалось з часом, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснює ще й стягнення 20 % його пенсії на виконання виконавчого листа № 6а-24, виданого 31.01.2012 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області.

Позивач посилаючись на те, що він не отримував жодного документа від відповідачів, які вносились ними у виконавчих провадженнях для подальшого їх оскарження або виконання, постанови відповідачів не відповідають вимогам законності, оскільки, виносячи первісну постанову від 15.05.2012 р. про відкриття виконавчого провадження № 32562955, державний виконавець не звернув уваги на те, що Васильківським міськрайонним судом резолютивна частина рішення не ухвалювалася, дата набрання рішенням законної сили не відповідає дійсності, порушено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання та не вирішено питання про його поновлення, стягувачем не долучено при пред'явленні виконавчого документа до виконання ухвалу про виправлення помилки у даті його видачі, не взято до уваги положення ухвали Вищого адміністративного суду України від 07.05.2012 р. про зупинення виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2011 р. до закінчення касаційного розгляду, тобто до 29.05.2014 р. та відповідачами не були усунуті вищевказані порушення у виконавчих провадженнях №№ 49887881 і 50443103, просив суд відновити його порушене право, шляхом повного задоволення вимог адміністративного позову.

Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали.

Представники відповідачів та третіх осіб в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, про причини неявки суд не повідомили.

Від представника Міністерства оборони України до суду надійшло заперечення на позов зі змісту якого встановлено, що останнє вважає вимоги позову безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки необізнаність позивача про прийняття рішення Київським апеляційним адміністративним судом від 24.02.2011 р. у справі № 6а-24/10, яким було допущено поворот виконання постанови, виникла внаслідок особистих дій або бездіяльності позивача, з незалежних від суду обставин. В свою чергу, скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення на пенсію, на думку Міністерства оборони України, можливе лише після оскарження позивачем ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2011 р. у справі № 6а-24/10 в касаційному порядку. А тому, невідповідність виконавчого документа вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, однак не скасовує рішення суду, яке є обов'язковим до виконання (а.с.88-89).

З огляду письмового пояснення представника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області вбачається, що на викання виконавчого листа № 6а-24 від 31.01.2012 р. Головним управлінням проводилось відрахування з пенсії позивача у розмірі 20%. В подальшому, 31.03.2017 р. на адресу фонду надійшла вимога державного виконавця про припинення утримання із пенсії позивача та повернення без виконання виконавчих документів. В зв'язку з цим, утримання з пенсії було припинено (а.с.91-93).

За ухвалою суду від 16.03.2017 р. позивача було звільнено від сплати судового збору (а.с.85).

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті, в т. ч. рішень у справах щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За ч.3 цієї статті відповідачем у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Згідно ч.1, 2 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Судом достовірно встановлено, що в провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебувала справа № 2а-576/2008 за адміністративним позовом ОСОБА_1 та інші до Міністерства оборони України про визнання дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити дії, а саме: виплату грошової компенсації замість продовольчого пайка.

З пояснень позивача та постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.09.2008 р. вбачається, що з Міністерства оборони України на користь позивача було стягнуто грошову компенсацію замість продовольчого пайка в сумі 48130,83 грн., які були в повному розмірі виплачені ОСОБА_1Б.( а.с.6 зворот).

В подальшому Міністерство оборони України звернулось до суду з заявою про поворот виконання рішення суду, яким на користь позивача стягнуто грошову компенсацію замість продовольчого пайка, в зв'язку з його скасуванням в порядку апеляції. Однак ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2010 р. заяву Міністерства оборони України про поворот виконання рішення суду було залишено без задоволення ( а.с.9).

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду від 14.09.2010 р., Міністерством оборони України було подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2011 р. апеляційну скаргу Міністерства оборони України було задоволено; ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2010 р. скасовано та постановлено нову ухвалу, якою допущено поворот виконання постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2008 р. у справі № 2а-576/08 та з позивача на користь Міністерства оборони України стягнуто 48130,83 грн., які були виплачені як компенсація замість продовольчого пайка (а.с. 10-12).

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційного інстанції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було подано апеляційні скарги за результатами перевірки яких ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.05.2017 р. було відкрито касаційне провадження та зупинено виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2011 р. до закінчення касаційного провадження (а.с.17).

В подальшому за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.05.2014 р. було касаційну скаргу останніх залишено без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2011 р. без змін ( а.с. 18-19).

31.01.2012 р. за клопотанням представника Міністерства оборони України (а.с.14) та на виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 29.05.2014 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист № 6а-24/2008 (а.с.21) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України коштів в сумі 48130,83 грн.

В силу вимог п. 29.1 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, (затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 173 від 17.12.2013 р.) - звернення до виконання судових рішень покладається на суд, що розглянув справу у першій інстанції. В зв'язку з цим, суд вважає дії апарату Васильківського міськрайоного суду Київської області щодо видачі виконавчого листа на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 29.05.2014 р. правомірними, а посилання позивача на дану обставину, як на підставу задоволення вимог позову, безпідставними.

Крім того, при вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" ( надалі - Закон) /в редакції від 06.05.2012 року на час виникнення спірних правовідносин/ примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами. ( ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом достовірно встановлено, що постановами державних виконавців ВДВС Васильківського міськрайонного ВДВС від 15.05.2012 р. та 21.01.2016 р. було відкрито виконавчі провадження № 32562955 та № 49887881 на підставі виконавчого листа № 6а-24/2008, виданого 31.01.2012 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України боргу в сумі 48130,83 грн. (а.с.22,26).

01.02.2016 р. постановами державного виконавця в межах процедури виконавчого провадження № 49887881 з боржника ОСОБА_1 в силу вимог ст.ст 28, 41 Закону України «Про виконавче провадження» стягнуто витрати на проведення виконавчих дій в сумі 65 грн. та виконавчий збір в сумі 4813,08 грн.(а.с.23,24).

Однак, в подальшому постановою від 03.02.2016 р. виконавче провадження № 49887881 з примусового виконання виконавчого листа № 6а-24, виданого 31.01.2012 р., було закінчено за заявою стягувача від 02.02.2016 р. про направлення виконавчого документа за місцем отримання пенсії боржника без перевірки майнового стану (а.с.25).

З огляду копії матеріалів виконавчого провадження, наданого за запитом суду ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві, встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 14.03.2016 р. було відкрито виконавче провадження № 504433103 на підставі виконавчого листа № 6а-24/2008, виданого 31.01.2012 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України боргу в сумі 48130,83 грн. ( а.с. 27).

Того ж дня, постановою державного виконавця в силу вимог ст.ст. 68,69,70 Закону України «Про виконавче провадження» звернуто стягнення на доходи божника у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу.

Таким чином, з системного аналізу вищевказаних виконавчих документів встановлено, що виконавчі провадження № № 32562955, 49887881 та 504433103 були відкриті на підставі виконавчого листа № 6а-24/2008, виданого 31.01.2012 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України боргу в сумі 48130,83 грн.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документа, зокрема, пунктом 5 ч. 1 даної статті визначено, що у виконавчому документі зазначається дата набрання законної (юридичної) сили рішенням та дата видачі виконавчого документа.

Виконавчий лист № 6а-24/2008, виданий Васильківським міськрайонним судом Київської області містить дату набрання рішенням законної сили - 24.02.2011 року та дату його видачі - 31.01.2012 р.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом вважає, що дата набрання рішенням законної сили у вищевказаному виконавчому листі не відповідає дійсності а дата його видачі містить виправлення, які належним чином не виправлені.

При цьому, суд зазначає, що державний виконавець приймаючи до виконання виконавчий документ, перевіряє лише наявність дати набрання рішенням законної сили та дату його видачі, оскільки в силу своїх повноважень останній позбавлений можливості та підстав для перевірки правильності їх зазначення органом, який його видав.

Крім того, державний виконавець не міг знати ким і коли оскаржуються судові рішення по справах, наслідки розгляду скарг, в тому числі й про існування ухвали Вищого адміністративного суду України 07.05.2012 р., якою було зупинено виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2011 р. до закінчення касаційного розгляду.

В свою чергу, зі змісту позову вбачається, що питання виправлення описки у виконавчому документі сторонами не порушувалось, виконавчий лист засвідчений належним чином.

В зв'язку з цим, суд вважає, що на момент відкриття провадження у справі державні виконавці за даних обставин не мали підстав для відмови у відкритті оспорюваних виконавчих проваджень.

Однак, на думку суду, заслуговують на увагу інші обставини.

Зокрема, положеннями ч. 1 ст. 22 Закону України"Про виконавче провадження" /в редакції від 06.05.2012 р. на час виникнення спірних правовідносин/ визначено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлено до виконання у такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

- виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

- виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконаннярішення;

- інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Зі місту виконавчого листа № 6а-24/2008 вбачається, що рішення суду набрало чинності 24.02.2011 р., однак стягувач з заявою про примусове виконання рішення суду звернувся лише 14.05.2012 р., тобто з порушенням річного строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, що в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

В свою чергу, факт неявки в судове засідання представника Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та ненадання останнім заперечень щодо скарги, які б обґрунтовували його правову позицію щодо спірного питання та копії виконавчого провадження на запит суду (а.с.116), позбавляють суд можливості перевірити всі обставини відкриття проваджень за виконавчим документом, хід його виконання, в тому числі й факт того, чи було вирішено питання поновлення строків пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, суд вважає доведеними обставини відкриття державним виконавцем первісного виконавчого провадження № 32562955 з порушенням строків пред'явлення виконавчого документа до виконання та не вирішення питання його поновлення.

Крім того, з врахуванням вище встановлених обставин та досліджених у ході судового розгляду доказів, суд вважає порушеними строки відкриття й інших виконавчих проваджень №№ 49887881 та 504433103.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» /в редакції від 06.05.2012 року на час виникнення спірних правовідносин/ копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі ( ч.1 ст. 31 Закону).

Однак, а ні матеріали справи а ні надані копії матеріалів виконачого провадження не містять жодного доказу надсилання боржникові матеріалів виконавчого провадження, в тому числі й ухвал про їх відкриття, про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та ін.

Таким чином, позивач не був належним чином повідомленим про відкриття оспорюваних виконавчих проваджень та про хід їх виконання, що позбавило його прав на їх оскарження або належне виконання.

Крім того, судом достовірно встановлено, що ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2017 р. виконавчий лист у справі № 6а-24/2008 від 24.02.2011 р. виданий Міністерству оборони України 31.01.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 на корить Міністерства оборони України коштів в розмірі 48130,83 грн. визнано таким, що не відповідає виконанню.

Зі змісту вищевказаної ухвали встановлено, що ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2011 р. ОСОБА_1 не направлялася, а отже вона не набрала законної сили в частині позивача, а виконавчий лист було видано передчасно.

Проаналізувавши всі вище встановлені обставини та факти, суд вважає дії державних виконавців щодо винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень № № 32562955, 49887881 та 504433103 неправомірними, а вимоги позивача щодо їх скасування обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Крім того, враховуючи доведеним факт того, що позивач - боржник за вищевказаними виконавчими провадженнями не був належним чином повідомленим про відкриття виконавчих проваджень та інших виконавчих документів, що позбавило його можливості належного виконання рішення та як наслідок - стягнення штрафних санкцій, суд вважає за необхідне скасувати й постанови про стягнення з позивача виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та постанови про звернення стягнення на пенсію боржника.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо поновлення строку звернення з даним позовом, то з огляду на те, що позивач про обставини існування оскаржуваних виконавчих проваджень дізнався лише 30.11.2016 р., суд вважає, причини пропуску вказаного строку (ч. 2 ст. 181 ЦПК України) поважними, а тому поновлює строк звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом.

На підставі наведеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження» /в редакції на час виникнення спірних правовідносин/ ст.ст. 2, 17, 18, 70, 99, 159-163, 181, 185,186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Визнати протиправними та скасувати постанову Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 15.05.2012 р. про відкриття виконавчого провадження № 32562955, постанову ВДВС Васильківського МРУЮ від 21.01.2016 р. про відкриття виконавчого провадження № 49887881, постанову ВДВС Васильківського МРУЮ від 01.02.2016 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 49887881, постанову ВДВС Васильківського МРУЮ від 01.02.2016 р. про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 49887881.

Визнати протиправними та скасувати постанову ВДВС Подільського районного управління юстиції у місті Києві від 14.03.2016 р. про відкриття виконавчого провадження № 50443103 та постанову Подільського районного управління юстиції у місті Києві від 14.03.2016 р. про звернення стягнення на пенсію у виконавчому провадженні № 50443103.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Кравченко Л.М.