Справа № 826/11997/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 грудня 2017 року 13:13 № 826/11997/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А. при секретарі судового засідання Бесєді А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва Головного управління ДФС у місті Києві

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 24 червня 2016 року № 5748-1305.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Конституцію України, Податковий кодекс України та зазначає, що контролюючим органом не надано доказів на підтвердження правильності визначення грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 24 червня 2016 року № 5748-1305.

Представник відповідача заперечив по суті заявлених позовних вимог з огляду на положення Податкового кодексу України, Земельного кодексу України, рішення Київської міської ради від 26.07.2007 № 43/18 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва та Порядку її визначення» та зазначив про правомірність податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 24 червня 2016 року № 5748-1305 та про правомірність розрахунку земельного податку.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

24 червня 2016 року Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України винесено податкові повідомлення-рішення форми «Ф» № 5748-1305, якими визначено ОСОБА_1 грошове зобов'язання за 2016 рік в розмірі 41 362,98 грн. за платежем: земельний податок з фізичних осіб, код платежу 18010700.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно із статтею 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Статтею 270 ПК України встановлено, що об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

При цьому, відповідно до пункту 287.1 статті 287 цього Кодексу власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно (пункт 287.6 статті 287 ПК України).

Виходячи з системного аналізу наведених норм права суд зазначає, що обов'язок здійснювати оплату земельного податку виникає у осіб, які набули право власності на будівлю, споруду або їх частину саме з моменту реєстрації права власності на таке нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 7 липня 2015 року у справі № 826/12388/13-а.

Як встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності належать нежилі приміщення загальною площею 236,1 кв.м. - 29/100 частин від нежилих приміщень в будинку, який розташований в м. Києві по вул. Зоологічній, 6, про що 16 січня 2004 року внесено запис в реєстраційну книгу №12п-209 за реєстровим №1735п.

Пунктом 286.6 статті 286 ПК України встановлено, що за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб:

1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності;

3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

У відповідності до пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Під час розгляду справи відповідач на підтвердження правомірності здійснення розрахунку земельного податку надано довідку про грошову оцінку частки земельної ділянки від 3 серпня 2001 року № 1286.

Разом з тим, суд зазначає наступне.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві визначалися ОСОБА_1 грошові зобов'язання по сплаті земельного податку на 2014 та 2015 рік, згідно податкових повідомлень-рішень від 9 квітня 2014 року № та від 30 квітня 2015 року № 552-17.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 2 жовтня 2014 року у справі № 826/12238/14 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 6 вересня 2016 року, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 9 квітня 2014 року № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2015 року у справі № 826/13909/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування вимоги, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30 квітня 2015 року № 552-17.

Вказаними рішеннями надана оцінка довідці від 3 серпня 2001 року №1286 та зазначено, що суд критично ставиться до наданої довідки, оскільки остання складена до дати придбання та реєстрації прав власності ОСОБА_2 на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В рішеннях також зазначено, що зі змісту зазначеного документа не уявляється за можливе встановити правильність визначення площі земельної ділянки, з якої проведено розрахунок грошових зобов'язань у відповідному розмірі, зокрема, немає даних щодо площі всієї земельної ділянки, на якій розташований будинок, немає даних щодо площі приміщень зазначеного будинку, що не дає можливості перевірити дотримання відповідачем вимог пункту 286.6 статті 286 ПК України, що у свою чергу, унеможливлює перевірку правильності визначення позивачу суми грошового зобов'язання, зазначеної у податковому повідомленні - рішенні.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням наведеного суд приймає до уваги позицію, викладену в рішеннях Окружного адміністративного суду міста Києва від 2 жовтня 2014 року та від 21 жовтня 2015 року.

При цьому, під час розгляду даної адміністративної справи суду не пред'явлено документу на підтвердження правильності здійснення розрахунку земельного податку.

Враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правильності розрахунку суми грошового зобов'язання, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, крім довідки від 03.08.2001 року, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 24 червня 2016 року №5748-1305.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 10 грудня 2013 року № К/800/25459/13 та від 24 червня 2014 року № К/800/62298/13.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною четвертою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідач не навів жодних обставин та доказів, які б свідчили про правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 5748-1305 від 24.06.2016 року Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551 (п"ятсот п"ятдесят одна) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А.Бояринцева

Повний текст постанови складений 22 грудня 2017 року.