Справа № 132/3442/17
Суддя: Павленко І. В.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Калинівський районний суд Вінницької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

при секретарі Жовті С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Сабріє Абселямівни до Управління праці та соціального захисту населення Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області про зобовязання УПСЗН Калинівської РДА Вінницької області виплатити одноразову допомогу при народженні дитини в порядку та розмірі, передбачених законодавством України на час народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в позові вказує, що вона являється громадянкою України. У зв'язку з подіями пов'язаними з анексією Російською федерацією частини території України - АР Крим, в листопаді 2014 року вона виїхала на материкову частину України, де оселилася в АДРЕСА_1.

Згідно довідки від 20.03.2017 року №, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Калинівської РДА, її взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України.

14.03.2016 року вона народила сина- Османова ОСОБА_2, перебуваючи в Арабській республіці Єгипет.

В Арабській республіці Єгипет їй було видано свідоцтво про народження в медичному закладі «Ельгаггяна» та Посольством України в Арабській республяці Єгипет видано відповідну довідку про реєстрацію особи громадянином України.

Повернувшись в Україну, у квітні 2017 року вона звернулась до відповідача з заявою про отримання одноразової державної допомоги при народженні.

Однак, у відповідь на її звернення, вона особисто, в приміщенні УПСЗН Кишинівської РДА отримала повідомлення № б/н, яким їй відмовлено в отриманні одноразової допомоги при народженні дитини, оскільки, як зазначив працівник соціального органу, вона пропустила строк звернення за призначенням такої допомоги.

Зокрема, відповідач зазначив, що відповідно до п. 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше, ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Разом з тим вважає, що строк звернення за призначенням одноразової допомоги при народженні дитини нею пропущено з поважних причин, повязаних з тривалим оформленням та видачею дозволу Арабської республіки Єгипет на виїзд дитини на територію України. Документи на виїзд дитини готувались майже рік.

Відтак, враховуючи що її син є громадянином України і на нього поширюються всі права та пільги, передбачені законодавством, а саме допомога при народженні дитини, тому звернулась в суд з даним позовом.

Представник позивачки на підставі довіреності ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в судове засідання не зявилася, однак від неї надійшла заява відповідно до якої заявлений позов визнає частково, а сааме в частині стягнення судового збору просить відмовити, розгляд справи провести за її відсутності.

Відповідно ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи в її відсутність. Відповідно судовий розгляд справи при таких обставинах здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Оцінивши зібрані докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення по таких підставах.

Так, позивачка являється громадянкою України. У зв'язку з подіями, пов'язаними з анексією Російською федерацією частини території України - АР Крим, в листопаді 2014 року позивачка виїхала на материкову частину України, де оселилася в АДРЕСА_1.

Згідно довідки від 20.03.2017 року №, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Калинівської РДА, її взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України.

14.03.2016 року позивачка народила сина- Османова ОСОБА_2, перебуваючи в Арабській республіці Єгипет.

В Арабській республіці Єгипет їй було видано свідоцтво про народження в медичному закладі «Ельгаггяна» та Посольством України в Арабській республяці Єгипет видано відповідну довідку про реєстрацію особи громадянином України.

Повернувшись в Україну, у квітні 2017 року вона звернулась до відповідача з заявою про отримання одноразової державної допомоги при народженні.

Однак, у відповідь на її звернення, вона особисто, в приміщенні УПСЗН Кишинівської РДА отримала повідомлення № б/н, яким їй відмовлено в отриманні одноразової допомоги при народженні дитини, оскільки, як зазначив працівник соціального органу, вона пропустила строк звернення за призначенням такої допомоги.

Зокрема, відповідач зазначив, що відповідно до п. 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше, ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Разом з тим позивачка вважає, що строк звернення за призначенням одноразової допомоги при народженні дитини нею пропущено з поважних причин, повязаних з тривалим оформленням та видачею дозволу Арабської республіки Єгипет на виїзд дитини на територію України. Документи на виїзд дитини готувались майже рік.

Затверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 68 Конституції України, вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення засад соціальної правової держави.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Права дитини на забезпечення державою належного її утримання також гарантуються ст. 52 Конституції України. Тобто, в даному випадку позовні вимоги є формою реалізації конституційного права громадянина на соціальний захист.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання допомоги при народженні дитини засновані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВРУ №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам, а тому не можна позбавити дитину благ, гарантованих їй державою.

В даному випадку, навіть якщо і врахувати доводи відповідача щодо неможливості своєчасного звернення до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, то це призвело до порушення інтересів саме дитини.

Відтак, враховуючи тривале оформлення та видачу дозволу Арабської республіки Єгипет на виїзд дитини на територію України, а також безперервне звернення позивачкою ОСОБА_1 до органу соціального захисту населення, суд вважає, що вимоги позивачки є законним і такими, що відповідають інтересам малолітньої дитини.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.94 КАС України на користь позивачки за рахунок коштів Державного бюджету України підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 640 грн.

Керуючись ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифіковану постановою ВРУ №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, ст. 13 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 10,11,23 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», ст.ст. 6, 17, 94, 122, 158,159,163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 Сабріє Абселямівні, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ЕT №180733, виданий Сімферопольським РВ УМВС України в АР Крим 08.04.2009 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, одноразову допомогу при народженні 14.03.2016 року дитини ОСОБА_5, свідоцтво про народження №4374, зареєстрованого в реєстрі за №570/67-17, у розмірі встановленому законодавством України на час народження дитини.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 Сабріє Абселямівни сплачений судовий збір в розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Калинівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: