Справа № 161/14389/17
Суддя: Івасюта Л. В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/1017/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Маковецькій Т.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача інспектора роти № 2 батальйону УПП в м.Луцьку

ГУНН у Волинській області ОСОБА_5.

його представника Гаврилишина Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону УПП в м.Луцьку ГУНН у Волинській області ОСОБА_5 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом , мотивуючи позов тим, що відносно нього інспектором роти № 2 батальйону УПП в м.Луцьку ГУНН у Волинській області ОСОБА_5 винесено постанову про притягнення його до адмінвідповідальності за ч.1 ст.123 КУпАП та накладено адмінстягнення в розмірі 340грн. У вказаній постанові інспектор ОСОБА_5 посилається на те, що він, керуючи транспортним засобом, наближаючись до залізничного переїзду зі сторони вул.Ківерцівської у місті Луцьку, нібито не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а саме: здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п.20.2 ПДР України. Вважає, що притягнення його до адмінівідповідальності за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст.123 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним. Оскаржувана постанова винесена, на його думку, з порушенням норм чинного законодавства, і тому є такою, що підлягає скасуванню.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону УПП в м.Луцьку ГУНН у Волинській області ОСОБА_5. №044377 від 06 вересня 2017 року про притягнення його до адмінівідповідальності за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.123 КУпАП та накладення адмінстягнення в розмірі 340грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з наведених у позовній заяві мотивів, та просив суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника учасників судового розгляду, оцінивши показання допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5., дослідивши письмові докази, суд прийшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.1.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимоги цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортний засіб, в тому числі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами організації

Судом встановлено, що 06 вересня 2017 року поліцейський роти № 2 батальйону УПП в м.Луцьку ГУНН у Волинській області ОСОБА_5 склав постанову у справі про адміністративне порушення серії БР № 044377, якою застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., зазначивши, що останній що 06 вересня 2017 о 04 год. 40 хв. скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 123 КУпАП, а саме: ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Zafira, номерний знак НОМЕР_1 та наближаючись до залізничного переїзду , не виконав вимогу дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено», а саме: здійснив проїзд без зупинки в зоні дії знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив вимоги п.20.2 Правил дорожнього руху (а.с. 4).

Пунктом 20.2 Правил дорожнього руху встановлено, що під'їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов'язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, в силу положень ч.1 ст.71 КАС України, позивач повинен довести ті обставини, на які він покликається як на підставу своїх вимог.

Жодних доказів, які б свідчили про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.123 КУпАП, останнім суду не надано.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Відповідно до ч. 2, 4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху. Тобто, складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП є не обов'язковим.

А тому, посилання позивача на те, що поліцейський ОСОБА_5 незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, порушив вимоги щодо процедури розгляду справи суперечить вищевказаним нормам чинного законодавства України.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 123 КУпАП передбачена відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил руху через залізничний переїзд.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Керуючись законом і правосвідомістю.

В судовому засіданні встановлено, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно позивача ОСОБА_1 відповідачем схема чи інша фіксація цього правопорушення не здійснювалася, на обґрунтування своїх заперечень відповідачем відеозйомку фіксації події адміністративного правопорушення суду не надано.

Проте, як пояснили допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, позивач 06 вересня 2017 року о 04год.40хв. проїхав залізний переїзд у місті Луцьку, по вул.Карпенка Карого,зі сторони вул.Ківерцівської, не зупинившись на вимогу знаку «Проїзд без зупинки заборонено», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.123 КУпАП.

А тому, суд вважає надуманими твердження позивача про те, що він здійснив зупинку перед залізничним переїздом та не порушував Правил дорожнього руху, оскільки його доводи нічим не підтверджені, спростовуються показаннями свідків та зводяться лише до заперечення даного факту та відсутності відеозапису вчиненого правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, зважаючи на встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що позивачем було порушено вимоги знаку 2.2 Правил дорожнього руху «Проїзд без зупинки заборонено» та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із наведеного вище слідує, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.123 КУпАП і його було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено правомочним органом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах ч.1 ст.123 КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.123 знайшов своє підтвердження в суді.

Керуючись ст.ст. 7, 71, 159 - 163 КАС України, ч.1 ст.123, 293 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону УПП в м.Луцьку ГУНН у Волинській області ОСОБА_5 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови .

Суддя Луцького міськрайонного суду Івасюта Л.В.