Справа № 826/8499/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2017 року № 826/8499/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Качура І.А., Амельохіна В.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до Міністерства юстиції України, державного реєстратора прав на нерухоме майно філії Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради «Результат» у місті Вінниці Шульгіної К.О., треті особи: Приватне акціонерне товариство «Термолайф», Приватне акціонерне товариство «Харківський коксовий завод», Приватне акціонерне товариство «Коксолит», Приватне акціонерне товариство «Терморок», про визнання протиправними дій, скасування наказу в частині, зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Сбербанк», (далі - позивач, ПАТ «Сбербанк»), до Міністерства юстиції України, (далі - відповідач-1, Мін'юст), державного реєстратора прав на нерухоме майно філії Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради «Результат» у місті Вінниці Шульгіної К.О., (далі - відповідач-2, державний реєстратор), треті особи: Приватне акціонерне товариство «Термолайф», (далі - ПрАТ «Термолайф»), Приватне акціонерне товариство «Харківський коксовий завод», (далі - ПрАТ «Харківський коксовий завод»), Приватне акціонерне товариство «Коксолит», (далі - ПрАТ «Коксолит»), Приватне акціонерне товариство «Терморок», (далі - ПрАТ «Терморок»), про:

- визнання протиправними дій відповідача-2 щодо вилучення та погашення записів про іпотеку та заборони в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), що належить ПрАТ «Харківський коксовий завод» та ПрАТ «Термолайф»;

- скасування п. 9 наказу Мін'юсту від 24.02.2017 р. №670/5;

- зобов'язання Мін'юсту скасувати реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, (далі - ЄДР): проведені 28.04.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., номер запису 0069440, про державну реєстрацію ПрАТ «Терморок» (); проведені 28.04.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., номер запису 0076647, про державну реєстрацію ПрАТ «Коксолит» ().

В обґрунтування позову зазначено, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки шляхом видачі наказу №670/5 безпідставно відмовлено у задоволенні вимог позивача, зазначених у скарзі, адже право власності на об'єкти, яке перейшло від ПрАТ «Термолайф» та ПрАТ «Харківський коксовий завод» до юридичних осіб, що утворилися шляхом виділу - ПрАТ «Терморок» та ПрАТ «Коксолит», порушує права позивача як іпотекодержателя, який не надавав згоди на відчуження відповідних об'єктів нерухомого майна. Оскаржувані реєстраційні дії, на думку позивача, проведено із порушенням норм Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», (далі - Закон у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), та законодавства, яке регулює порядок створення акціонерних товариств. Зокрема, при проведенні державної реєстрації створення у результаті виділу юридичних осіб - ПрАТ «Коксолит», ПрАТ «Терморок»: до ЄДР не вносилися будь-які відомості щодо ПрАТ «Харківський коксовий завод» та ПрАТ «Термолайф» про наявність юридичних осіб - правонаступників; не здійснювалася державна реєстрація змін до установчих документів ПрАТ «Харківський коксовий завод» та ПрАТ «Термолайф», зокрема щодо зменшення статутного капіталу.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/8499/17, (далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні, та, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України від 06.07.2005 р. №2747-IV у редакції, що діяла до 15.12.2017 р.), до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, залучено ПрАТ «Термолайф», ПрАТ «Харківський коксовий завод», ПрАТ «Коксолит» та ПрАТ «Терморок», (далі - треті особи).

Також відповідною ухвалою суду задоволено частково клопотання представника ПАТ «Сбербанк» про вжиття заходів забезпечення позову у справі, а саме заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Мін'юсту та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вносити будь-які записи до Державного реєстру прав за заявами усіх без виключення фізичних та юридичних осіб щодо об'єктів нерухомого майна, які знаходяться за адресою: Харківська обл., м. Харків, Карачівське шосе, 44, та передані ПАТ «Сбербанк» в іпотеку ПрАТ «Термолайф» (місцезнаходження: 61071, Харківська обл., місто Харків, шосе Карачівське, будинок 44, ) та ПрАТ «Харківський коксовий завод» (місцезнаходження: 61010, Харківська області, місто Харків, Набережна Червоношкільна, будинок 24, ): нежитлові будівлі: літ. АЄ-2, 1331,6 кв.м., АЮ-1, 335,8 кв.м, АЯ-3, 1138,8 кв.м., АШ-2, 407,4 кв.м., АЩ-1, 295,7 кв.м., АМ-1, 14,4 кв.м, АН-5, 1608,6 кв.м., АП-1, 1134,1 кв.м., 3-І, 120,0 кв.м., АТ-1, 132,5 кв.м., АС-2, 534,2 кв.м, АФ-І, 17,8 кв.м, АХ-2, 196,0 кв.м., АЦ-2, 539,2 кв.м., АР-1, 74,8 кв.м, АО-3, 252,4 кв.м, С-1, 234,2 кв.м, АЛ-2, 183,3 кв.м, АА-1, 48,8 кв.м., АБ-3, 188,5 кв.м, АГ-2, 315,1 кв.м., Ю-1, 89 кв.м., АД-1, 12,4 кв.м., АЖ-3, 255,2 кв.м., АЗ-1, 82,5 кв.м, АК-1, 158,4 кв.м., АЕ-2, 744,4 кв.м., АВ-1, 67,1 кв.м., Л-3, 172,2 кв.м., АИ-2, 89,5 кв.м, БУ-1, 64,7 кв.м, БТ-1, 554,9 кв.м, БР-2, 490,9 кв.м., БС-2, 142,3 кв.м., БФ-1, 72,8 кв.м., БО-1, 765,4 кв.м, БН-6, 2609,9 кв.м., М-2, 360,1 кв.м., БЛ-1, 17,9кв.м., БГ-1, 232,5 кв.м., БД-1, 203,2 кв.м., БК-4, 994,6 кв.м, БВ-1, 106,3 кв.м., К-2, 990,1 кв.м., БЖ-1, 34,3 кв.м., БА-2, 55,7 кв.м., Н-2, 799,2 кв.м., Ф-1, 611,1 кв.м., БЕ-1, 1129,1 кв.м., Ч-2, 848,2 кв.м., БП-3, 921,4 кв.м., X-1, 373,3 кв.м., 0-1, 431,4 кв.м., Р-1, 122,5 кв.м., ББ-1, 369,7 кв.м., П-3, 1880,4 кв.м., Щ-2, 613,0 кв.м., Ц-1, 164,1 кв.м., И-1, 255,6 кв.м., АЕ-2, 1391,2 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101); нежитлова будівля літера «БЦ-2», загальна площа 619,5 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101); нежитлова будівля літ. «К4-2», загальна площа 350,2 кв.м. (номер РПВН 29752585); нежитлова будівля літ. «БЧ-2», загальна площа 572,1 кв.м. (номер РПВН 20246681); нежитлова будівля літ. «БХ-2», загальна площа 131,6 кв.м. (номер РПВН 12615917); нежитлова будівля літ. «АЧ-2», загальна площа 207,7 кв.м. (номер РПВН 9195090); нежитлові будівлі літ. «ВО-3» загальною площею 2267,5 кв.м., літ. «ВН-1-6» загальною площею 11221,3 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01). Заявлене клопотання представника ПАТ «Сбербанк» в іншій частині залишено без задоволення.

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю. Представники третіх осіб 1-4, у свою чергу, просили відмовити у задоволенні позову повністю, зазначивши, що викладені у позові доводи є непідтвердженими, у результаті проведених реєстраційних дій права та інтереси позивача не порушені, оскільки виділ юридичних осіб не має відношення до відповідача. На підтвердження своєї правової позиції представники третіх осіб посилалися на відповідні рішення господарських судів.

Представник відповідача-1 та відповідач-2 у судові засідання не прибули, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи відповідачі повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшли. Заперечення проти позову відповідачами до суду також не подано.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України, (у редакції, чинній на момент переходу до розгляду справи у порядку письмового провадження), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

У ході розгляду справи у порядку письмового провадження судом постановлено ухвали про відмову у задоволенні клопотань про: залучення до участі у справі співвідповідача та третьої особи; залишення позовної заяви без розгляду; витребування доказів; зупинення провадження у справі.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р. №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р.), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як з'ясовано у ході судового розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, 08.02.2017 р. до Мін'юсту надійшла скарга ПАТ «Сбербанк» від 07.02.2017 р. №1325 на рішення, дії та бездіяльність державного реєстратора під час реєстрації та оформлення права власності за іншими особами на об'єкт нерухомості.

За результатами скарги, 24.02.2017 р. Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, (далі - Комісія), складено висновок, згідно з яким, Комісія вирішила задовольнити скаргу ПАТ «Сбербанк» частково, а саме:

- скасувати реєстраційні дії в ЄДР, проведені 28.04.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В.: №0069436 «Державна реєстрація юридичної особи шляхом виділу (у тому числі за судовим рішенням)» стосовно Приватного акціонерного товариства «Слобожанський коксовий завод», (далі - ПрАТ «Слобожанський коксовий завод»); №0076654 «Державна реєстрація юридичної особи шляхом виділу (у тому числі за судовим рішенням)» стосовно Приватного акціонерного товариства «Термоплита», (далі - ПрАТ «Термоплита»);

- тимчасово блокувати доступ приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Є.В. до ЄДР строком на 1 (один) рік;

- скасувати прийняті приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: від 31.01.2017 р. №33634150, №33633192, від 13.02.2017 р. №33839399, №33838076, №33839455, №33838454, №33839485, №33838660, №33839505, №33838828, №33839525, від 14.02.2017 р. №33858680, від 15.02.2017 р. №33875233, №33866905, від 16.02.2017 р. №33896813, а також записи Державного реєстру прав, внесені на підставі цих рішень;

- вилучити записи про видалення записів про державну реєстрацію обтяжень №№ 18772767, 18773084, 18773106, 18773133, 18773154, 18773166, 18773189, 18773210, 18773225, 18773241, 18773278 та запис про видалення запису про державну реєстрацію іпотеки №18768729;

- тимчасового блоковано доступ приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Глуховцевої Н.В. до Державного реєстру прав строком на 6 (шість) місяців.

В іншій частині скаргу ПАТ «Сбербанк» залишено без задоволення.

На підставі висновку Комісії від 24.02.2017 р. Мін'юстом видано наказ №670/5 «Про скасування рішень державних реєстраторів», яким скаргу ПАТ «Сбербанк» від 07.02.2017 р. №1325 задоволено частково (п. 1 наказу) та:

- скасовано реєстраційні дії в ЄДР, проведені 28.04.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В, а саме: №0069436 «Державна реєстрація юридичної особи шляхом виділу (у тому числі за судовим рішенням)» стосовно ПрАТ «Слобожанський коксовий завод» та №0076654 «Державна реєстрація юридичної особи шляхом виділу (у тому числі за судовим рішенням)» стосовно ПрАТ «Термоплита» (п. 2 наказу);

- тимчасово блоковано доступ приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Є.В до ЄДР строком на 1 (один) рік (п. 3 наказу);

- скасовано прийняті приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, Глуховцевою Н.В. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: від 31.01.2017 р. №33634150, №33633192, від 13.02.2017 р. №33839399, №33838076, №33839455, №33838454, №33839485, №33838660, №33839505, №33838828, №33839525, від 14.02.2017 р. №33858680, від 15.02.2017 р. №33875233, №33866905, від 16.02.2017 р. №33896813, а також записи Державного реєстру прав, внесені на підставі цих рішень (п. 4 наказу);

- вилучено записи про видалення записів про державну реєстрацію обтяжень №№ 18772767, 18773084, 18773106, 18773133, 18773154, 18773166, 18773189, 18773210, 18773225, 18773241, 18773278 та запис про видалення запису про державну реєстрацію іпотеки №18768729 (п. 5 наказу);

- тимчасово блоковано доступ приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Глуховцевої Н.В. до Державного реєстру прав строком на 6 (шість) місяців (п. 6 наказу).

Виконання п.п. 2, 4, 5 наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату (п. 7 наказу).

Виконання п.п. 3, 6 наказу покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (п. 8 наказу).

Пунктом 9 наказу у частині інших вимог ПАТ «Сбербанк» відмовлено.

Позивачем у судовому порядку оскаржується саме п. 9 наказу №670/5, яким в частині інших вимог ПАТ «Сбербанк» відмовлено.

Так, як з'ясовано у ході судового розгляду справи, окрім задоволених вимог ПАТ «Сбербанк» також просив скасувати реєстраційні дії від 28.04.2016 р. №0069440 про державну реєстрацію ПрАТ «Терморок» та №0076647 про державну реєстрацію ПрАТ «Коксолит».

Однак, зі змісту висновку Комісії видно, що у задоволенні таких вимог відмовлено, оскільки шляхом аналізу відомостей, які містяться в ЄДР, Комісією встановлено, що після проведення зазначених реєстраційних дій в ЄДР містяться записи про наступні реєстраційні дії: від 23.02.2017 р. №1069440 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах», проведену стосовно ПрАТ «Терморок», та від 21.07.2016 р. №1076647 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», проведену стосовно ПрАТ «Коксолит». Водночас, п. 2 ч. 8 ст. 34 Закону визначено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: на момент прийняття рішення про задоволення скарги шляхом скасування реєстраційної дії щодо державної реєстрації новоствореної юридичної особи, іншої організації, державної реєстрації фізичної особи підприємцем, припинення юридичної особи, іншої організації, припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця або шляхом проведення реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі проведено наступну реєстраційну дію щодо відповідної особи.

Суд, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців врегульовано Законом.

Відповідно до ст. 5 Закону, систему органів у сфері державної реєстрації становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) інші суб'єкти державної реєстрації.

До повноважень Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації належить, у тому числі, розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України та прийняття обов'язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 34 Закону, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі рішення суду); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову в задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення, у тому числі, про скасування реєстраційної дії.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Приписами ч. 6 ст. 37 вказаного Закону передбачено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 9 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, (далі - Порядок №1128).

Так, згідно з п.п. 2, 3, 4 Порядку №1128, для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та / або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у п. 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» з урахуванням особливостей, передбачених Законами, які обраховуються з моменту реєстрації її суб'єктом розгляду скарги.

Згідно з п. 8 Порядку №1128, під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Згідно з ч. 3 Закону, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону, днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті. У разі якщо останній день строку для подання скарг, зазначеного у частині третій цієї статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Тобто, викладеною нормою обумовлено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора може бути подана протягом 60 календарних днів з дня або прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. Тобто, для висновку щодо дотримання чи порушення зазначеного строку необхідно виходити не лише з дати оскаржуваного рішення, а також слід встановити наявність факту порушених прав оскаржуваними діями та дати коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення такими діями її прав.

Як вже зазначено вище, 08.02.2017 р. до Мін'юсту надійшла скарга ПАТ «Сбербанк» від 07.02.2017 р. №1325, якою скаржник просив скасувати реєстраційні дії у ЄДР, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також записи Державного реєстру прав, внесені на підставі цих рішень.

Суд зазначає, що факт подання скарги у визначений строк вже встановлений судовим рішенням в адміністративній справі №826/3442/17. Також вказаним судом рішенням, яке на час розгляду та вирішення даної справи набрало законної сили, встановлено, що процедура розгляду скарги ПАТ «Сбербанк» є дотриманою.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, (у редакції від 15.12.2017 р.), обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Стосовно тверджень позивача про протиправність п. 9 наказу №670/5, яким відмолено у задоволенні скарги ПАТ «Сбербанк» в частині скасування реєстраційних дій про державну реєстрацію ПрАТ «Терморок» та ПрАТ «Коксолит», суд зазначає наступне.

При прийнятті рішення про відмову у задоволенні скарги в частині, як встановлено судом, суб'єкт владних повноважень керувався положеннями Закону, якими чітко визначено, що підставою для відмови у задоволенні скарги є те, що на момент прийняття рішення про задоволення скарги шляхом скасування реєстраційної дії щодо державної реєстрації новоствореної юридичної особи, іншої організації, державної реєстрації фізичної особи- підприємцем, припинення юридичної особи, іншої організації, припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця або шляхом проведення реєстраційної дії в ЄДР проведено наступну реєстраційну дію щодо відповідної особи (п. 2 ч. 8 ст. 34 Закону).

З наявної у матеріалах справи копії витягу з ЄДР відносно ПрАТ «Терморок» вбачається, що 28.04.2016 р. проведено державну реєстрацію юридичної особи шляхом виділу (у тому числі за судовим рішенням). 23.02.2017 р. проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах.

З наявної у матеріалах справи копії витягу з ЄДР відносно ПрАТ «Коксолит», у свою чергу вбачається, що 28.04.2016 р. проведено державну реєстрацію юридичної особи шляхом виділу (у тому числі за судовим рішенням). 21.07.2016 р. проведено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи.

Отже, як вбачається з викладеного, станом на дату розгляду скарги, якою є 24.02.2017 р., в ЄДР містяться відомості про проведення наступних за оскаржуваними реєстраційними діями реєстраційних дій, що, відповідно до норм Закону, є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Отже, на підставі викладеного суд робить висновок, що відмовляючи у задоволенні скарги у відповідній частині суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом. Пункт 9 наказу №670/5, у свою чергу, який видано на підставі висновку Комісії, відповідає вимогам Закону, та, як наслідок, не може бути визнаний протиправним та скасований у судовому порядку.

З огляду на викладені вище обставини також не може бути задоволена вимога позивача про зобов'язання Мін'юсту скасувати реєстраційні дії у ЄДР від 28.04.2016 р. №0069440 про державну реєстрацію ПрАТ «Терморок» та від 28.04.2016 р. № 0076647 про державну реєстрацію ПрАТ «Коксолит».

До того ж, суд звертає увагу, що у ході судового розгляду справи позивачем не наведено, а судом самостійно не встановлено, в чому саме полягає порушення прав позивача наслідок проведення оскаржуваних ним реєстраційних дій щодо державної реєстрації юридичних осіб шляхом виділу.

Зокрема, відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 6 КАС України, (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду із позовом), було передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 2 КАС України, (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду із позовом), у свою чергу, було визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Аналогічна правова норма міститься й у КАС України у редакції від 15.12.2017 р.

З аналізу викладених норм вбачається, що метою адміністративного судочинства був і залишається захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. З цього слідує, що під час розгляду справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

З урахуванням викладеного суд ще раз звертає увагу, що позивачем а ні у позові, а ні у ході судового розгляду справи не наведено суду обставин, які б свідчили про порушення саме його суб'єктивних прав та інтересів внаслідок проведення державної реєстрації юридичних осіб шляхом виділу.

Стосовно заявленої позивачем вимоги про визнання протиправними дій відповідача-2 щодо вилучення та погашення записів про іпотеку та заборони в Державному реєстрі прав, що належить ПрАТ «Харківський коксовий завод» та ПрАТ «Термолайф», суд зазначає таке.

Комісією за результатами розгляду скарги ПАТ «Сбербанк» встановлено, що державним реєстратором, в порушення норм законодавства, за відсутності документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, за наявності у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записів про обтяження предметів іпотеки відповідно до іпотечного договору №5139 з реєстраційними номерами 12991308, 12991282, 12991268, 12991354, 12991344, 12991326, 12991373, 12991015, 12991243, 12991220, 12991173 та запису про іпотеку з реєстраційним номером 12991104 у Державному реєстрі іпотек внесено щодо цих записів відмітки про погашення в таких реєстрах, перенесено ці записи у Державний реєстр прав за №№18772767, 18773084, 18773106, 18773133, 18773154, 18773166, 18773189, 18773210, 18773225, 18773241, 18773278, 18768729 та видалено як помилкові.

З урахуванням викладеного, на підставі висновку Комісії, згідно п. 5 наказу №670/5, вилучено записи про видалення записів про державну реєстрацію обтяжень №№ 18772767, 18773084, 18773106, 18773133, 18773154, 18773166, 18773189, 18773210, 18773225, 18773241, 18773278 та запис про видалення запису про державну реєстрацію іпотеки №18768729.

Суд зауважує, що правомірність наказу №670/5 встановлена у судовому порядку шляхом прийняття 18.12.2017 р. постанови в адміністративній справі №826/3442/17, яка на час прийняття даного судового рішення є такою, що набрала законної сили. Тому, у відповідності до ст. 78 КАС України у редакції, що діє з 15.12.2017 р., обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі №826/3442/17 щодо наказу №670/5, не потребують повторного доказування, оскільки при дослідженні певних обставин у ході розгляду справи брали участь ПАТ «Сбербанк», ПрАТ «Термолайф», ПрАТ «Харківський коксовий завод», ПрАТ «Терморок».

Отже, як вбачається з викладеного, відповідні записи, з приводу яких позивачем заявлено вимогу, вже визнані такими, що мають бути видалені, результатом чого є відновлення прав позивача.

Визнання протиправними дій державного реєстратора, у свою чергу, не може призвести до відновлення прав позивача, а тому заявлена вимога про визнання протиправними дій відповідача-2 щодо вилучення та погашення записів про іпотеку та заборони в Державному реєстрі прав, що належить ПрАТ «Харківський коксовий завод» та ПрАТ «Термолайф» є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки не може призвести до відновлення прав особи.

Поряд з викладеним суд зазначає, що судові рішення у господарських справах, на які посилалися представники третіх осіб, судом не приймаються як належні докази, оскільки такі рішення судів прийняті раніше, ніж виникли обставини, з приводу яких подано позов.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 72, ч. 2 ст. 73, ст. 76, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та обставин суд дійшов висновку, що позов ПАТ «Сбербанк» до Мін'юсту, державного реєстратора, треті особи: ПрАТ «Термолайф», ПрАТ «Харківський коксовий завод», ПрАТ «Коксолит», ПрАТ «Терморок», про визнання протиправними дій, скасування наказу в частині, зобов'язання вчинити певні дії є таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Суд зазначає, що відповідно до норм КАС України у редакції, що діяла до 15.12.2017 р., розгляд справи здійснювався колегією суддів, а тому і рішення у даній справі прийнято колегією у складі трьох суддів.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 143, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Сбербанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя В.І. Келеберда

Суддя І.А. Качур

Суддя В.В. Амельохін