Справа № 826/14429/17
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року № 826/14429/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Лізинг»

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві

третя особа Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»

про скасування постанови від 30 жовтня 2017 року в частині,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват Лізинг» (далі - позивач, ТОВ «Приват Лізинг») звернулось до Окружного адміністративного суду місті Києва з позовом Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач, Управління ДВС ГТУЮ у місті Києві), третя особа - Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - третя особа, ПАТ КБ «ПриватБанк») про скасування постанови про арешт коштів боржника від 30 жовтня 2017 року ВП №55014358, що містяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Лізинг» в Публічному акціонерному товаристві «Банк Кредит Дніпро».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03 листопада 2017 року ним було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 30 жовтня 2017 року ВП №55014358, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маховою Д.А. з примусового виконання виконавчого напису № 9978 від 20 жовтня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення грошових коштів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

08 листопада 2017 року позивач отримав копію постанови державного виконавця від 30 жовтня 2017 року про накладення арешту на грошові кошти, розміщені на рахунках в Публічному акціонерному товаристві «Банк Кредит Дніпро» (код 305749); в Публічному акціонерному товаристві «ОТП Банк» (код 300528); в Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» (код 300023).

Позивач вважає постанову державного виконавця від 30 жовтня 2017 року в рамках виконавчого провадження ВП №55014358 в частині накладення арешту на грошові кошти, розміщені в ПАТ «Банк Кредит Дніпро» незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки з вказаного рахунку позивачем проводиться сплата заробітної плати працівникам позивача та сплата податків і зборів до Державного бюджету України.

Листом від 20 листопада 2017 року №55014358/4 головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махова Д.А. надіслала копію виконавчого провадження №55014358. Також, у вказаному листі остання заперечувала проти заявлених позовних вимог, а справу просила слухати без участі представника відповідача.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що грошові кошти на рахунках позивача, відкритих у ПАТ «Банк Кредит Дніпро», відсутні. Також, на думку третьої особи, не зазначення позивачем кількості працівників на товаристві, не надання штатного розкладу, видів та розміру сплати податків, розрахунку щомісячних обов'язкових платежів з урахуванням виконання зобов'язань за кредитними договорами, укладеними з ПАТ КБ «ПриватБанк», свідчать про те, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 06 грудня 2017 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. При цьому, представник позивача пояснив, що у зв'язку з накладенням постановою державного виконавця арешту на рахунок, відкритий у ПАТ «Банк Кредит Дніпро», з якого проводилися нарахування та виплата заробітної плати працівникам підприємства, робота підприємства у нормальному режимі та виплата заробітної плати стали неможливими, як наслідок за період з 30 жовтня 2017 року по 30 листопада 2017 року з підприємства звільнилося 22 працівника, звільнення працівників в подальшому через не виплату заробітної плати може привести до банкрутства позивача.

Представник третьої особи в судовому засіданні 06 грудня 2017 року заперечував проти задоволення позовних вимог та просив у їх задоволенні відмовити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до заяви, поданої через канцелярію суду, справу просив розглянути за його відсутністю.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справ, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вимог даної норми, в судовому засіданні 06 грудня 2017 року суд прийшов до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

При цьому, суд звертає увагу на положення пункту 10 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, відповідно до якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною видано виконавчий напис №9978 про стягнення грошових коштів у сумі 13 904 228,60 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Лізинг», які є його боргом за Кредитним договором № DNHSLNI06635 від 16 червня 2015 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 70).

26 жовтня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса (а.с. 54-56).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д.А. від 30 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП №55014358 з примусового виконання виконавчого напису №9978 від 20 жовтня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.А. про стягнення суми боргу у розмірі 13 904 228,60 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Лізинг» на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк».

Копія вказаної постанови отримана ТОВ «Приват Лізинг» 02 листопада 2017 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 71,72).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маховою Д.А. винесено постанову про арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження ВП №55014358, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить ТОВ «Приват Лізинг» в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 15 294 651,46 грн (а.с. 73).

Окрім вказаної постанови про арешт майна боржника, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маховою Д.А. також винесено постанову про арешт коштів боржника від 30 жовтня 2017 року, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках: код. 305749, Публічне акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»; код. 300528, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»; код. 300023, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Приват Лізинг» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 15 294 651,46 грн (а.с. 74).

Вважаючи постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д.А. про арешт коштів боржника від 30 жовтня 2017 року ВП №55014358 в частині накладення арешту на рахунок, відкритий у ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», незаконною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

У відповідності до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Абзацом 2 частини 7 цієї ж статті передбачено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання щодо порядку звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, зокрема, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Частинами 1-3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з вимогами статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Так, оскаржуваною постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про арешт коштів боржника від 30 жовтня 2017 року накладений арешт на кошти, що належать боржнику та містяться на всіх рахунках, які відкриті та будуть відкриватись у банківських установах, в тому числі у ПАТ «Банк Кредит Дніпро», з якого нараховувалась та виплачувалась заробітна плата працівникам товариства, що п

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, після винесення відповідачем оскаржуваної постанови та накладення арешту на рахунок, відкритий на ТОВ «Приват Лізинг» у ПАТ «Банк Кредит Дніпро», кількість працівників на товаристві значно зменшилась та станом на 01 грудня 2017 року у позивача обліковувалось 26 працівників, в той час, коли станом на 30 жовтня 2017 року на Товаристві позивача обліковувалось 48 працівників.

Крім того, відповідно до наданих суду листа від 07 грудня 2017 року за підписом начальника Центрального відділення місто Київ ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та виписки по поточному рахунку №101, який відкрито на ТОВ «Приват Лізинг», в рамках зарплатного проекту згідно договору №312671-ZP за період з 01 лютого 2017 року по 30 жовтня 2017 року з вказаного рахунку проводилися регулярні перерахування заробітної плати та відповідних податків та зборів (а.с. 109, 110-162).

Зазначені обставини також підтверджуються поясненнями представника ТОВ «Приват Лізинг», наданими під час судового засідання 06 грудня 2017 року, та жодним чином не спростовуються стягувачем і органом ДВС.

Статтями 8, 9 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року №95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини 5 статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Відповідно частини 1 статті 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 6 статті 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Тобто, держава гарантувала та захистила законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що поточний рахунок №101, відкритий в Центральному відділенні місто Київ Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», код банку 305749, Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват Лізинг» використовує не тільки для виплати заробітної плати працівникам боржника, а й для інших потреб. Тобто, цей рахунок не є рахунком зі спеціальним режимом використання, однак відокремити (встановити), які саме грошові кошти і в яких саме обсягах (сумах), що знаходяться на вказаному рахунку, призначені для виплати саме заробітної плати працівникам боржника, а які на інші цілі, неможливо.

За таких обставин суд приходить до висновку, що Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві не мав законних підстав для накладення арешту на грошові кошти, призначені для оплати праці та для здійснення нарахувань на заробітну плату працівників боржника, для сплати яких застосовується поточний рахунок №101, відкритий в Центральному відділенні місто Київ Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», код банку 305749, а тому постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д.А. про арешт коштів боржника від 30 жовтня 2017 року в частині накладення арешту на грошові кошти, що розміщені на рахунку № 101, відкритому у Публічному акціонерному товаристві «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» підлягає скасуванню, оскільки, як вже було зазначено судом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, а своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

При цьому, суд вважає за необхідне відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Приват Лізинг» у задоволенні позовних вимог в частині скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д.А. про арешт коштів боржника від 30 жовтня 2017 року, які містяться на рахунках позивача у Публічному акціонерному товаристві «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», оскільки позивачем не надано, а судом не встановлено наявності інших рахунків, відкритих на ім'я позивача у вказаній банківській установі, з яких проводиться виплати заробітної плати працівникам підприємства.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві на користь позивача судового збору у розмірі 800,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Лівзинг» задовольнити частково.

2. Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Діани Анатоліївни про арешт коштів боржника від 30 жовтня 2017 року, винесену в рамках виконавчого провадження ВП №55014358, в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на поточному рахунку №101, який відкрито на Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват Лізинг» у Публічному акціонерному товаристві «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (код банку 305749).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (, адреса: 03056, місто Київ, вулиця Виборзька, 32) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Лізинг» (, адреса: 03022, місто Київ, вулиця Ломоносова, 54А, офіс 5) судовий збір у розмірі 800,00 грн. (вісімсот гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.І. Кузьменко