Справа № 826/13824/17
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом

Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві

до

Державного підприємства «Київський інститут інженерних вишукувань і досліджень «Енергопроект»

про

стягнення заборгованості у розмірі 77 607,09 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернулося до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства «Київський інститут інженерних вишукувань і досліджень «Енергопроект» коштів платника податків з рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 77 607,09 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на Податковий кодекс України та зазначає, що Державне підприємство «Київський інститут інженерних вишукувань і досліджень «Енергопроект» має заборгованість по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості в розмірі 14 693,22 грн. та по сплаті земельного податку з юридичних осіб в розмірі 62 913,87 грн.

Представником відповідача через канцелярію суду подана заява про закриття провадження у справі у зв’язку із сплатою суми податкового боргу.

Суд, за результатами розгляду заяви відповідача, не вбачає підстав для її задоволення, оскільки частиною першою статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України не визначено такої підстави для закриття провадження у справі, як визнання позивачем позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 23 січня 2017 року, Державне підприємство «Київський інститут інженерних вишукувань і досліджень «Енергопроект» самостійно визначило податкове зобов’язання на 2017 рік в розмірі 58 773,09 грн. із сплатою щокварталу 14 693,27 грн.

Згідно податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік від 20 січня 2017 року, Державне підприємство «Київський інститут інженерних вишукувань і досліджень «Енергопроект» самостійно визначило податкове зобов’язання за 2017 рік в розмірі 249 468,30 грн. із сплатою щомісяця з січня по листопад – 20 789,03 грн., в грудні – 20 788,97 грн.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України “податковий борг” - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За приписами норм абзацу 1 пункту 57.1, пункту 57.3 статті 57 ПК України платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

- календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 цього Кодексу).

Згідно розрахунку податкового боргу, відповідач має борг по сплаті земельного податку з юридичних осіб з урахуванням пені в розмірі 62 913,87 грн. за квітень, травень, червень 2017 року та по сплаті податку на нерухоме майно в розмірі 14 693,22 грн. за ІІ квартал 2017 року.

Під час розгляду справи, представником відповідача через канцелярію суду подані копії платіжного доручення № 901 від 6 грудня 2017 року про сплату плати за землю за липень, серпень, вересень 2017 року в розмірі 62 367,09 грн., платіжного доручення № 902 від 6 грудня 2017 року про сплату податку на нерухоме майно за 3-й квартал 2017 року в розмірі 14 693,27 грн. та платіжного доручення № 914 від 8 грудня 2017 року в розмірі 554,74 грн. про оплату пені.

Разом з тим, суд звертає увагу відповідача, що контролюючий орган звернувся до суду з вимогою про стягнення боргу по сплаті земельного податку з юридичних осіб за квітень, травень, червень 2017 року та по сплаті податку на нерухоме майно за ІІ квартал 2017 року, тобто за інший період, ніж вказаний у платіжних дорученнях Державного підприємства «Київський інститут інженерних вишукувань і досліджень «Енергопроект».

Згідно частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи наведене та з огляду на надання відповідачем належних доказів оплати суми пені в розмірі 554,74 грн., суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо стягнення з Державного підприємства «Київський інститут інженерних вишукувань і досліджень «Енергопроект» по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості в розмірі 14 693,22 грн. та по сплаті земельного податку з юридичних осіб в розмірі 62 359,13 грн.

Згідно пунктів 95.1 і 95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі, однак не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з пунктом 41.2 статті 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Також, підпунктом 20.1.34 пунктом 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, відповідно до норм пункту 95.3 статті 95 цього Кодексу здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню частково.

Керуючись 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункт 15.5 пункту 15 Розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя М.А. Бояринцева