Справа № 2-а-2763/11
Суддя: Іващенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2011-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2763/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2011 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.

при секретарі Мирна Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про стягнення недоплаченої суми одноразової компенсації,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про стягнення недоплаченої суми одноразової компенсації.

У позовній заяві вказав, що він являється ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1- ї категорії.

25.11.2010 року згідно висновку МСЕК йому встановлена друга група інвалідності, так як він має захворювання пов'язане з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено виплата одноразової грошової компенсації учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС, що стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи і яка виплачується в розмірі : інвалідам ІІ групи - 45 мінімальних заробітних плат. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати , яка склалася на момент встановлення інвалідності .

01.02.2011 року він звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про нарахування та виплату одноразової компенсації в розмірі встановленому ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на що отримав відповідь про те, що дана виплата йому нарахована згідно розпорядження від 18.01.2011 року управління праці та соціального захисту населення відповідно до постанови КМУ від 26.07.1996 року № 836Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 284, 40 грн.

З даною відповіддю він не погоджується, вважає її неправомірною.

Позивач прохає суд зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради , ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити перерахунок та донарахувати йому як інваліду 2 групи по захворюванню повязаному із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явився.

Представник позивача ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 прохав задовольнити.

Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради, в судове засідання не зявився, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, направив на адресу суду письмові заперечення проти позову, у яких прохав суд відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області в судове засідання не зявився, звернувшись до суду з письмовим запереченням згідно яких відповідач позов не визнав, прохав розглянути справу без участі свого представника.

Дослідивши обставини, докази справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

У відповідності до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із змінами і доповненнями, передбачено виплата одноразової компенсації учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС , який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі інваліду 2 групи - 45 мінімальних заробітних плат. На час встановлення інвалідності позивачу 25.11.2010 року норма ст. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи була чинною.

Згідно ст.71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи, дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього закону.

Постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836 затверджено порядок та умови призначення і виплати одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами в наслідок Чорнобильської катастрофи та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою. Згідно цієї постанови проводиться виплата позивачу одноразової компенсації .

Позивач являється інвалідом ІІ групи з 25.11.2010 року, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв»язку з чим має право на отримання одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі, що обраховується від розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з письмовою відповіддю на заяву позивача про виплату одноразової компенсації у відповідності зі ст. 48 Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи Управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради повідомляє , що йому згідно розпорядження від 18.01.2011 року призначена одноразова компенсація за шкоду заподіяну здоровю , як інваліду ІІ групи в розмірі 284,40 грн., який встановлювався на підставі розмірів, передбачених Постановою Кабінету міністрів України №836 від 26.07.1996 р.

При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи з умов ст. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплата одноразової компенсації учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється з мінімальної заробітної плати , яка склалася на момент виплати.

При розгляді даного спору суд керувався принципом верховенства права, що передбачено ст. 8 Конституції України, взявши в основу Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який має вищу юридичну силу ніж Постанова КМУ №836, на яку посилаються відповідачі.

Крім того, суд звертає увагу сторін на те, що реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань судом не приймається до уваги.

Так, у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобовязання, взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу повязана з іншим принципом відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобовязань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

У Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Місцевий орган праці та соціального захисту населення є тим органом, який безпосередньо відповідає від імені держави щодо забезпечення належних виплат конкретному громадянину, при цьому питання фінансування цих органів не є питаннями громадянина, і не впливають на його права.

Таким чином, суд вважає, що належним відповідачем по справі є Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лубенської міської ради, яке повинно здійснювати дії по поновленню прав позивача.

Разом з тим, враховуючи , що ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області за своїми функціональними обов'язками здійснює тільки контроль нарахування та формує виплатні списки під виплату вищезазначеної допомоги, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання виплати компенсації до ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області.

З метою забезпечення інтересів управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, який фінансується за рахунок держави, є її структурними підрозділами з особливим статусом, позивач звільнений від сплати судових витрат, суд вважає за можливе витрати по справі віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 5-12, 158 -163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про стягнення недоплаченої суми одноразової компенсації задовольнити частково.

Зобов»язати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоровю, як інваліду 2 групи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, відповідно до вимог ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням вже виплачених сум.

В задоволенні позову до ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області - відмовити.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_4