Справа № 815/2772/17
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2772/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П. Місце та час укладення судового рішення "12:06", м. Одеса Повний текст судового рішення складений 04.07.2017 р.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

за участю секретаря судового засідання Апексімова І.С.,

позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Сороки Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування повідомлення про звільнення, -

В С Т А Н О В И В:

16.05.2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування повідомлення Міністерства юстиції України від 13.02.2017р. №154/15/4/1623ов про звільнення його зі служби за ч.3 ст.4 Закону України «Про очищення влади».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у повідомленні про звільнення особи, критерієм на підставі якого застосовується заборона, вказано ч.3 ст.4 Закону України «Про очищення влади», тобто неподання заяви про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади». Проте, у довідці про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» від 10.01.2017р. №154/15/85 стверджується, що до нього проведено перевірку та надано висновок, що заборони передбачені ч.ч.3,4 ст.1 Закону України «Про очищення влади» до нього не застосовуються. Отже, відповідач при направленні до Міністерства юстиції України повідомлення про його звільнення, порушив вимоги Закону України «Про очищення влади», Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч.ч.3,4 ст.1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №563 від 16.10.2014р.

Відповідач вважає, що за приписами ч.3 ст.4 Закону України «Про очищення влади» неподання заяви у строк, передбачений ч.2 цієї статті, є підставою для звільнення особи із займаної посади не пізніш як на третій день після спливу строку на подання заяви та застосування до неї заборони, передбаченої ч.3 ст.1 цього Закону. При цьому, згідно з п.12 Порядку №563 керівник органу, який прийняв рішення про звільнення особи, зазначеної у пункті 10 цього Порядку, надсилає в день його прийняття до Мін`юсту в паперовій формі повідомлення про звільнення особи, відомості з якого не пізніш як на третій день з дня надходження до Мін`юсту вносяться до Єдиного державного реєстру осіб щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади». Враховуючи, що наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №93 від 02.07.2016р. позивача звільнено з посади, а наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №17 від 13.02.2017р. внесено зміни до наказу №93 від 02.07.2016р. та викладено останній у новій редакції, тому спірне повідомлення з законних підстав направлено до Міністерства юстиції України в день прийняття наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №17 від 13.02.2017р. та вимоги п.12 Порядку №563 дотримано. Отже, спірне повідомлення про звільнення є законним та відсутні правові підстави для його скасування, оскільки дане повідомлення не породжує жодних правових наслідків чи обов`язків для позивача та не має ознак рішення (нормативно-правового акту або правового акту індивідуальної дії).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2017р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішення, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом першої інстанції при вирішенні справи вимог законодавства, внаслідок чого просить постанову суду скасувати та прийняти нову про задоволення позову.

На думку апелянта, судом першої інстанції безпідставно не з`ясовано обставини призначення його на посаду п.4 наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 23.03.2015р. №31, що призвело до безпідставного застосування ст.ст.4,5 Закону України «Про очищення влади». Крім того, відповідачем у 2015р. йому не пропонувалося подати заяву про проведення перевірки, передбаченої ст.6 Закону України «Про очищення влади».

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №10 від 14.01.2016р. розпочато проведення у Військово-Морських Силах Збройних Сил України перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», військових посадових осіб та працівників Збройних Сил України, яким затверджено графік перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами 3, 4 статті 1 Закону України «Про очищення влади», відповідно до п. 44 якого визначено дату подачі заяв та комплекту відповідних документів в/ч НОМЕР_1 до управління особового складу штабу КВМС ЗС України 23-25.05.2016р. /а.с.92-93/

Згідно з наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №93 від 02.07.2016р., відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про очищення влади», капітана 3 рангу ОСОБА_1 , заступника командира батальйону управління по роботі з особовим складом 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України, звільнено із займаної посади.

Наказом Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) №17 від 13.02.2017р. наказ командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02 липня 2016 року №93 про звільнення капітана 3 рангу ОСОБА_1 , заступника командира батальйону управління по роботі з особовим складом 37 окремого полку зв`язку викладено в редакції: « 1. Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про очищення влади» капітана 3 рангу ОСОБА_1 , заступника командира батальйону управління по роботі з особовим складом 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України звільнити із займаної посади та відповідно до вимог пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України вважати таким, що перебуває у розпорядженні командира 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України».

13.02.2017р. (вих. №154/15/4/1623ов) Командуванням Військово-Морських Сил Збройних Сил України до Міністерства юстиції України направлено повідомлення про звільнення ОСОБА_1 зі служби згідно з ч.3 ст.4 Закону України «Про очищення влади» з 02.07.2016р. до закінчення особливого періоду. /а.с.8/

Не погоджуючись з вказаним повідомленням про звільнення ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог з наступних підстав.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2017р. у справі №815/3913/16 (набрала законної сили) відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування пункту 1 Наказу від 02.07.2016р. №93 про звільнення ОСОБА_1 зі служби, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Судом при вирішенні справи встановлено, що на час проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», ОСОБА_1 , займав посаду заступника командира батальйону управління по роботі з особовим складом 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України, у зв`язку з чим підпадав під визначення поняття «військова посадова особа», та відповідно зобов`язаний був пройти перевірку у порядку визначеному Законом України «Про очищення влади», та Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014року №563. /а.с.178-188, 207-212/

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 року у справі №815/1565/17 визнано протиправним та скасовано параграф 1 наказу №17 від 13.02.2017 року Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, в частині, що стосується перебування ОСОБА_1 у розпорядженні Командира 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України. /а.с.189-194/

Згідно з частинами 1, 2 статті 4 Закону України «Про очищення влади» особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині 4 статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

Заява подається не пізніше ніж на десятий день з дня початку проведення перевірки у відповідному органі, на підприємстві згідно з планом проведення перевірок, затвердження якого передбачено пунктом 3 частини другої статті 5 цього Закону.

Відповідно до пункту 6 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563 (далі Порядок № 563), рішення про початок проведення перевірки в органі оприлюднюється в день його прийняття на офіційному веб-сайті органу, в якому проводиться перевірка, та в той самий день доводиться відповідальним структурним підрозділом такого органу до відома осіб, які підлягають перевірці.

Згідно з пунктом 8 Порядку №563 особа, яка підлягає перевірці, зобов`язана у десятиденний строк з дня початку проведення перевірки в органі подати до відповідального структурного підрозділу: 1) у разі незастосування заборон, передбачених частиною третьою або четвертою статті 1 Закону: власноручно написану заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом, про те, що до неї не застосовуються заборони, передбачені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, про згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо неї за формою згідно з додатком 1; копії, засвідчені підписом керівника кадрової служби і скріплені печаткою (далі - засвідчені копії): - сторінок паспорта громадянина України з даними про прізвище, ім`я та по батькові, видачу паспорта та місце реєстрації; - документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України); - декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік, складеної за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - декларація).

Після прийняття рішення Національним агентством з питань запобігання корупції про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларації подаються шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції за формою, що визначається Агентством;

2) у разі застосування заборон, передбачених частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, - власноручно написану заяву про те, що до такої особи застосовується заборона, передбачена частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, та про згоду на оприлюднення відомостей щодо неї за формою згідно з додатком 2.

Вимога стосовно надання в заявах згоди на оприлюднення відомостей щодо особи, яка підлягає перевірці, не поширюється на осіб, які займають посади, перебування на яких становить державну таємницю.

Відповідно до п. 12 Порядку №563 керівник органу, який прийняв рішення про звільнення особи, зазначеної у пункті 10 цього Порядку, надсилає в день його прийняття до Мін`юсту в паперовій формі повідомлення про звільнення особи за формою згідно з додатком 6, відомості з якого не пізніш як на третій день з дня надходження до Мін`юсту вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» (далі - Реєстр).

До повідомлення про звільнення особи додаються в паперовій формі засвідчені копії: рішення про звільнення особи; сторінок паспорта громадянина України з даними про прізвище, ім`я та по батькові, видачу паспорта та місце реєстрації;документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про звільнення ОСОБА_1 було винесено відповідачем на підставі чинних наказів №93 від 02.07.2016р.; №17 від 13.02.2017р. про звільнення його з займаної посади у відповідності до встановленої законодавством процедури.

Отже, відповідач при складанні та направленні Міністерству юстиції України повідомлення від 13.02.2017р. №154/15/4/1623ов про звільнення позивача зі служби за ч.3 ст.4 Закону України «Про очищення влади» діяв в порядку визначеному законом та у межах наданих повноважень.

Доводи апелянта про з`ясування обставин призначення його на посаду п.4 пар.2 наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.03.2015р. №31 не є предметом розгляду у даній адміністративній справі, оскільки були з`ясовані під час розгляду адміністративної справи № 815/3913/16.

Крім того, на думку судової колегії, позивачем помилково обраний спосіб захисту щодо правомірності звільнення його зі служби. Так, в адміністративному судочинстві задоволенню підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин, в іншому разі в задоволенні відповідного позову має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваного повідомлення є вичерпаними.

Як установлено частиною 2 статті 124 Конституції України юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Отже, з наведеної норми Конституції України судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні правовідносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права.

В свою чергу неодмінними елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року №6-зп «щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України» частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемлюють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Вказаний принцип також закріплений в частині 1 статті 5 КАС України, який визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Виходячи із положень статті 19 КАС України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Виходячи з наведеного, до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскарженого повідомлення та дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав, оскільки після звільнення позивача зі служби порушують його права лише наслідки звільнення, - накази з цього приводу.

На підставі викладеного, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального закону та вирішив справу по суті правильно, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 20.12.2017 року.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія