Справа № 331/5888/17(2-а/331/211/2017)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2017 рокусправа № 331/5888/17(2-а/331/211/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Мельника В.В.

судді: Чепурнова Д.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року у справі № 331/5888/17 (2а/331/211/2017) (повний текст складено 10.10.2017 року, суддя Жукова О.Є.)

за позовом ОСОБА_1

до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) звернулася до суду з позовом до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі по тексту Відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним рішення Відповідача від 02.08.2017 року № 270/б-9 щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня звільнення;

- зобовязати Відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 27.07.2017 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року відкрито провадження по справі № 331/5888/17 (2а/331/211/2017).

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначала, що за приписами чинного законодавства отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Відповідач, відмовляючи у проведенні перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законами України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», «Про судоустрій і статус суддів», «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року у справі № 331/5888/17 (2а/331/211/2017) позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, яка викладена в листі від 02 серпня 2017 року № 270/Б-9.

Зобов'язано Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 24 травня 2017 року.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді та має бути включена до складу заробітної плати під час перерахунку щомісячного довічного грошового забезпечення.

Відповідач Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року у справі № 331/5888/17 (2а/331/211/2017) та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що норми спеціального закону, а саме ст.. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, а тому послання суду першої інстанції на положення ст. 2 Закону України «Про оплату праці» є безпідставним. Крім того, зауважили, що за приписами Закону України «Про судовий збір» звільнені від його сплати, а тому стягнення судом першої інстанції судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань пенсійного органу є помилковим.

Позивач заперечення на апеляційну скаргу не направив.

Позивач та Відповідач, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників Позивача та Відповідача та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 має статус судді Апеляційного суду Запорізької області у відставці.

24.05.2017 року Позивач звернулася до Відповідача із заявою про нарахування їй довічного грошового утримання судді у відставці.

Як вбачається з довідки Апеляційного суду Запорізької області від 23.05.ю2017 року № 07-50/70, яка була видана ОСОБА_1, заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить: оклад 17 600,00 грн., надбавка за вислугу років 12 320 грн., щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата наук- 2640,00 грн., 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення 1466,67 грн., всього 34 026,67 грн.

02.08.2017 року Відповідач листом за вих. № 270/Б-9 повідомив Позивача про відсутність підстав для врахування суми матеріальної допомоги при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Визнання протиправною відмови Відповідача щодо врахування суми матеріальної допомоги при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання та зобовязання вчинити такі дії і було предметом судового розгляду.

Надаючи правову оцінку діям субєкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 ОСОБА_2 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Відповідно до ст. 48 Закону України Про судоустрій і статус суддів, незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В п 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 Конституційний Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені ОСОБА_2 України та Законом України Про статус суддів. Згідно з ч.1 ст. 130 ОСОБА_2 України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 ОСОБА_2 України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Згідно з ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання Позивачу як судді у відставці, призначеного 24.05.2017, має обчислюватися відповідно до положень Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 № 2453-VІ.

За правилами ч. 3 ст. 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 № 2453-VІ (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 1-8/2016) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ст. 133 вказаного Закону України Про судоустрій і статус суддів визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Крім того, ст. 134 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 2453-VІ передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і ст. 136 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VІ (IX розділ), тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

Отже, матеріальна допомога на оздоровлення є складовою частиною матеріального забезпечення судді і є складовою системи оплати праці судді.

Також, відповідно до пп. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Судом першої інстанції вірно встановлено, Відповідачем не спростовано, що виплата сум грошової допомоги на оздоровлення здійснювалась Позивачу систематично та включена в його оподатковуваний дохід.

Також, як вбачається з матеріалів справи та не спростовується пенсійним органом, з матеріальної допомоги на оздоровлення, отриманої Позивачем, утримувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно зі ст. 66 Закону України Про пенсійне забезпечення і ст. 41 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Необхідно зауважити, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної, зокрема в постанові від 6 листопада 2013 року у справі 21-350а13, матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії (в даному випадку, щомісячного грошового утримання).

Відповідно до статті 8 ОСОБА_2 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

За приписами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Отже, виходячи з того, що передбачена спеціальним Законом України Про судоустрій і статус суддів матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат та, відповідно, входить до структури заробітної плати, а також враховуючи, що за приписами ч. 3 ст. 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 № 2453-VІ розмір щомісячного довічного грошового утримання, що виплачуться судді, визначається у відсотковому відношенні від грошового утримання судді, а не тільки суддівської винагороди, означена допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, з урахуванням приписів ст. 6 КАС України №2147-У-111 від 03.10.2017р., погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріальна допомога на оздоровлення, яка виплачувалася Позивачу і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, має враховуватись при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, саме починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, оскільки позивач мала право на обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення при призначенні грошового утримання.

Стосовно посилань пенсійного органу на хибність висновків суду першої інстанції щодо стягнення за рахунок його бюджетних асигнувань понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 640.00 грн., з огляду на те, що органи пенсійного фонду з 01.01.2017 року звільнені від сплати судового збору, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Приписи ст. 5 Закону України "Про судовий збір" визначають, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Тобто, вказаними положеннями визначено звільнення органів Пенсійного фонду України від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Між тим, вказані положення не визначають звільнення органів пенсійного фонду від розподілу судових витрат за рахунок його бюджетних асигнувань у випадку коли рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.

Водночас, положення ч.1 ст. 94 КАС України, які виходячи з їх змісту мають загальний характер, визначають необхідність присудження стороні, яка не є суб'єктом владних повноважень, всіх здійснених нею документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, без визначення можливості його звільнення.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року у справі № 331/5888/17 (2а/331/211/2017) у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року у справі № 331/5888/17 (2а/331/211/2017) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 20 грудня 2017 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст буде виготовлено в строки, визначені ст.243 КАС України.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова