Справа № 369/6287/17
Суддя: Пінкевич Н. С.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/6287/17
Провадження № 2-а/369/203/17
ПОСТАНОВА

іменем України

13.12.2017 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

при секретарі Водала А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Київ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до першого взводу РРПП ГУНП в Кіровоградській області в особі сержанта поліції Єфімовича Дмитра Сергійовича, РРПП ГУНП в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом. Свій позов мотивує тим, що рухаючись з родиною 29.05.2017 року близько 8 год. 10 хв. на власному автомобілі, з дотриманням всіх правил дорожнього руху, по автодорозі Р-06 Ульянівка-Миколаїв, позивач безпідставно був зупинений особою чоловічої статі одягненою в поліцейську форму. Назапитання позивача чому його зупинили, останньому було повідомлено, що він здійснив обгін на мості і що відносно нього буде складено постанову. На заперечення щодо вчинення адміністративного правопорушення та вимогу всебічно та повно розібатися в ситуації Єфімович Д.С. відповів, що якщо не згоден з діями поліції то відповідач зможе їх оскаржити.

Позивач вважає, вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не здійснював обгін на моту та не порушував ПДР, жодних доказів правопорушення надано не було.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в ньому, просили суд його задовольнити.

Свідок ОСОБА_4 під час судового засідання повідомила, що вона є дружиною позивача, та під час неправомірних дій поліції знаходилась в автомобілі. Запевнила, що її чоловік правил дорожнього руху не порушував.

Відповідачі до судового засідання не з'явилися. На адресу суду надійшли заперечення щодо позову, відповідно до яких відповідач просив відмовити у задоволенні позову, зазначаючи, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є правомірною, а зміст не суперечить нормам закону.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно дослідивши всі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2017 року відносно позивача поліцейським 1-го взводу РРПП ГУНП в Кіровоградській області сержантом поліції Єфімовичем Дмитром Сергійовичем було винесено постанову про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та із визначенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ч. 2 ст.122 КУпАП.

При цьому, згідно вказаної постанови визначено, що 29.05.2017 року о 08 годин 15 хвилин, позивач керуючи транспортним засобом Hyundai Grandeur, н.з. АА6369ВМ,на автомобільній дорозі Ульянівка-Миколаїв водій здійснив обгін на мосту чим порушив п.п. 14.6.г ПДР України.

Відповідно до вимог статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Незважаючи на те, що згідно ст. 251 КАС України, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові, прийнятій відповідачем не надано будь-якої оцінки обставинам вчинення вказаного правопорушення з боку позивача.

Однак, окрім письмових заперечень, відповідачем не надано суду доказів наявності в діях позивача усіх ознак складу правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП з викладених у постанові від 29.05.2017 року обставин, не з'ясував наявність умислу в його діях, як обов'язкової ознаки суб'єктивної сторони вказаного правопорушення.

Відтак, відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАПдодатково не було встановлено, чи навмисно було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб»єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В порушення вказаних вимог відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Окрім того, відповідачем не подано до суду об'єктивних доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують доводи позивача, які б дозволили вказати на достовірність обставин викладених в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а відтак будь яких сумнівів з приводу наявності вини позивача ОСОБА_1 відсутні, оскільки наявні у справі докази, а саме постанова не дає підстав вважати про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, суд вважає, що є недопустимий поверхневий підхід до встановлення усіх обставин вчинення адміністративного правопорушення з боку відповідача та не складання останнім спершу протоколу про адміністративне правопорушення, а одже, щодо скороченого розгляду вказаної справи щодо нього з огляду на наступне.

Так, у відповідності до вимог ч.2-6 ст. 258 КУпАП України протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Між тим, як встановлено у цій справі жодних доказів фіксування зазначеного правопорушення у автоматичному режимі не було, а особа, щодо якої було винесено постанову оспорила її, що є наслідком складання протоколу про адміністративне правопорушення.

За змістом рішення Конституційного суду України у справі №5-рп/2015 від 26.05.2015 року розтлумачено неухильне дотримання прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про вчинення адмінправопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хото притягається до адміністративної відповідальності. Випадки скороченого розгляду справи можливе лише у разі фіксації адмінправопорушення на місці, а в інших випадках таких розгляд справ не визначений законом та призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. ст. 257, 268, 277-280 КУпАП.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства щодо неможливості скороченого розгляду справ вказаної категорії, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, постанову в справі про адміністративне правопорушення від 29.05.2017 року серії БР №283871 скасувати.

З врахуванням встановлених обставин у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України від 08 квітня 2015 року N 3-рп/2015 суд вважає за необхідне зазначити про оскарження вказаного судового рішення в загальному порядку, визначеному КАС України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 6-12, 18, 69-71, ст. 87, 99, 100-106, 159, 171-2 КАС України, ст. ст. 7, 245, 251, 258, 283, 284, 293 КУПАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до першого взводу РРПП ГУНП в Кіровоградській області в особі сержанта поліції Єфімовича Дмитра Сергійовича, РРПП ГУНП в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського РРПП ГУНП в Кіровоградській області сержанта поліції Єфімовича Дмитра Сергійовича серії БР №283871 від 29.05.2017 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, щодо ОСОБА_1.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.С. Пінкевич