Справа № 808/2306/17
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2017 рокусправа № 808/2306/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Кругового О.О.

судді: Шлай А.В. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року (суддя суду першої інстанції Бойченко Ю.П.), ухвалену о 17 годині 35 хвилин в м.Запоріжжя, у справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

28 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому з урахуванням уточнених позовних вимоги від 25.09.2017, просить суд:

1. Визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу в оформленні та видачі паспорта;

2. Зобов'язати відповідача відновити процедуру оформлення та видачі паспорта на ім'я позивача;

3. Зобов'язати відповідача зробити перевірку належності його до громадянства України, у тому числі:

- перевірку факту набуття позивачем громадянства України за народженням, згідно норм ст. ст. 10,14 Закону України "Про громадянство" в редакції Закону №210/97-ВР від 16.04.1997, яка мала чинність на момент народження позивача (ІНФОРМАЦІЯ_5), на підставі народження позивача на території України від батьків (осіб без громадянства), які на момент народження позивача: постійно проживали в Україні (село Агаймани (Фрунзе) Іванівського району Херсонської області), не мали громадянства України, не належали до громадянства іноземної держави (Арменія),

- перевірку факту реєстрації позивача громадянином України за клопотанням одного з його законних представників (батьків позивача) на підставі ч. 3 ст. 8 Закону №2235-ІІІ

4. Визнати протиправними дії відповідача щодо неоформлення та невидачі позивачу тимчасового посвідчення на період оформлення паспорта.

5. Зобов'язати відповідача оформити та видати позивачу тимчасове посвідчення.

6. Зобов'язати відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач народився в селі Агаймани (Фрунзе) Іванівського району Херсонської області від батьків: батько - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та мати - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Його батько на момент народження позивача був особою без громадянства, відтак позивач набув громадянство України з моменту народження, оскільки він народився на території України, та походить від осіб без громадянства. Для оформлення паспорта громадянина України позивач неодноразово звертався до відповідача, однак, відповідач протиправно відмовив йому в оформленні та видачі паспорта.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову. Також, позивач наголошує, що він походить від осіб без громадянства, які постійно проживали на території України, тому він набув громадянство при народженні в силу ст. ст. 10,14 Закону України "Про громадянство" в редакції Закону №210/97-ВР від 16.04.1997, яка мала чинність на момент його народження (ІНФОРМАЦІЯ_5).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що батько позивача ОСОБА_3 мав в паспорті громадянина колишнього СРСР штамп постійної прописки на території України з 01.06.1994.

07.11.1997 Фрунзенською сільрадою Іванівського району Херсонської області був зареєстрований шлюб між батьками позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. В графі громадянство свідоцтва про одруження батьків позивача було зазначено, що вони є особами без громадянства, при цьому національність обох - вірмени, місце народження батька - м. Баку, матері - м. Ереван (а.с. 27).

ІНФОРМАЦІЯ_6 народився позивач, при цьому в свідоцтві про його народження не було зазначено громадянство його батьків, лише їх національність - вірмени (а.с. 25).

Згідно довідки Генерального консула Республіки Вірменія в Україні від 27.07.2017 позивач не був зареєстрований в базі даних автоматизованої інформаційної системи Паспортно-візового управління Поліції Республіки Вірменія та Державному реєстрі населення Республіки Вірменія, паспорт громадянина Вірменії йому не видавався (а.с. 20).

На підставі указу Президента України від 01.11.2003 №1247/2003, виданого згідно зі ст. 9 Закону України "Про громадянство", батько позивача ОСОБА_3 набув громадянство України, у зв'язку із чим 13.12.2003 Іванівським РВ УМВС України в Херсонській області йому був виданий паспорт громадянина України (а.с. 13, 34-35,38, 39, 52-53).

Відомості про набуття позивачем одночасно з батьком громадянства України в матеріалах справи відсутні.

До 10.06.2010 позивач з батьками проживав на території села Агаймани (Фрунзе) Іванівського району Херсонської області (а.с. 7, 8).

З червня 2010 року по позивач проживав із батьками в м. Амвросіївка Донецької області.

09.06.2011 мати позивача отримала паспорт Республіки Вірменія для виїзду за кордон (а.с. 77-82).

23.03.2012 ГУМВС України в Донецькій області матері позивача, на підставі вимог Закону України "Про імміграцію" була видана посвідка на постійне проживання.

09.04.2013 ДПІ у Амвросіївському районі Донецької області видало позивачу картку платника податків, якій був присвоєний реєстраційний номер з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (а.с. 26).

На час досягнення 16-річчя (ІНФОРМАЦІЯ_7) позивач не звертався до органів Державної міграційної служби України за отриманням паспорта громадянина України.

З 2015 року позивач з батьками проживає в м. Мелітополі Запорізької області, зберігаючи місце реєстрації в м. Амвросіївка Донецької області.

В грудні 2016 року управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області батьки позивача були взяті на облік внутрішньо переміщених осіб (а.с. 9, 10).

З метою отримання статусу внутрішньо переміщеної особи позивач звертався до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, проте йому було відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи листом від 18.01.2017 (а.с. 14). Позивачу було роз'яснено, що для отримання такого статусу необхідно пред'явити документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус.

25.01.2017 позивач звернувся до відповідача з приводу отримання паспорта громадянина України, але на підставі п. 24 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (далі - Порядок), позивачу було відмовлено у прийнятті документів у зв'язку з поданням не всіх необхідних документів.

25.01.2017 позивач подав відповідачу письмове звернення про видачу паспорта громадянина України (а.с. 24) до якого додав: оригінал та копію власного свідоцтва про народження, копію посвідчення інваліда з дитинства до 18 років, копію сторінок паспорта батька, посвідчення дитини з багатодітної сім'ї, копію сторінок посвідки на постійне проживання в Україні своєї матері, копію паспорта громадянина Вірменії виданого на ім'я своєї матері (без перекладу), копію свідоцтва про одруження батьків, копію ідентифікаційного номеру позивача, копію листа роз'яснення з УСЗН Мелітопольської міської ради Запорізької області, копії довідок батьків про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, згідно яких за ними збережене місце реєстрації на території Донецької області. В зверненні позивач зазначив, що проживав на території Донецької області та вважає себе громадянином України.

З метою перевірки належності до громадянства України позивача на підставі п. 35 Порядку відповідачем був направлений запит від 25.01.2017 №2318/937 до Іванівського РВ УДМС України в Херсонській області стосовно батька позивача (а.с. 42).

Відповідно до інформації, наданої Іванівським РВ УДМС України в Херсонській області 14.02.2017 №23/159 (а.с. 37-39) батько позивача набув громадянство згідно ст. 9 Закону України "Про громадянство" відповідно до Указу Президента України.

21.02.2017 від позивача до відповідача надійшла заява від 10.02.2017, в якій він просив повідомити про стан розгляду його питання про видачу паспорта та забезпечити його видачу у найкоротший термін (а.с. 45).

За наслідками розгляду заяви позивача від 25.01.2017 відповідачем був складений висновок від 22.02.2017 про відмову в оформленні паспорта громадянина України (а.с. 43), яким встановлено, що на момент народження позивача його батько не був громадянином України, а мати є громадянкою Республіки Вірменія. Також зазначено, що позивачем не надано в повному обсязі документи, необхідні для оформлення і видачі паспорта. Зазначеним висновком, на підставі п. 100 Порядку, позивачу було тимчасово відмовлено в оформленні паспорта громадянина України. Рекомендовано позивачу звернутися для оформлення довідки про реєстрацію громадянином України та видачі паспорта громадянина України до будь-якого територіального органу ГУ ДМС України в Донецькій області, який здійснює повноваження.

В подальшому, позивач та його батько декілька разів подавали звернення до органів ДМС щодо видачі позивачу паспорта громадянина України, однак листами їм надавалась аналогічна відповідь про тимчасову відмову в видачі паспорта.

Вважаючи дії відповідача з приводу відмови у видачі паспорта протиправною позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до чинного законодавства позивач не набув громадянства України ні за своїм народженням, ні за походження, тому підстав у видачі паспорта відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами 1-2, 4 статті 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон №5492) визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов'язаний отримати паспорт громадянина України.

Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до Законів України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII розроблено Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, Затверджений Накзом МВС від 13.04.2012 року №320. (далі по тексту Порядок)

Відповідно до Порядку, в редакції постанови КМУ від 26.10.2016 року №745, документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта подаються особою або її законним представником/уповноваженою особою (далі - заявники) до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта за зареєстрованим місцем проживання особи.

При цьому, особа, яка досягла 14-річного віку та місце проживання якої не зареєстровано, для оформлення паспорта вперше подає документи до територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта за місцем фактичного проживання в Україні.

Внутрішньо переміщена особа подає документи до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта за місцем проживання, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Бездомна особа подає документи до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта за місцем майбутньої реєстрації її місця проживання.

Отже, враховуючи той факт, що позивач досяг 18-річного віку, він не має паспорта, не є зареєстрований за місцем проживання, він відповідно до приписів Порядку має право на подання заяви про отримання паспорту до органу ДМС за місцем свого проживання (майбутньої реєстрації за місцем проживання).

Відтак, в даному випадку, не має юридичного значення те, що позивач не отримував довідку внутрішньо переміщеної особи, тому відповідно відсутність довідки не зумовлює необхідність позивача звертатись за отриманням паспорту саме до ДМСУ в Донецькій області.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 35 Порядку, заявник для оформлення паспорта подає такі документи: 1) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави (далі - свідоцтво про народження); 2) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон (для осіб, які постійно проживали за кордоном, після повернення їх в установленому порядку на проживання в Україну та для осіб, які набули громадянство України за кордоном); 4) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб (для бездомних осіб); 5) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 6) рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи); 7) документ, що посвідчує особу законного представника/уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника/уповноваженої особи; 8) документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати; 9) документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів): про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка; про народження дітей - свідоцтва про народження дітей; про шлюб і розірвання шлюбу - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт; про зміну імені - свідоцтво про зміну імені, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт; довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття; 10) документ, виданий відповідним органом, установою, організацією, який містить фотозображення особи, - для осіб, які звертаються за оформленням паспорта вперше після досягнення 18-річного віку. У разі відсутності такого документа особа подає письмове звернення в довільній формі, в якому зазначається інформація про адресу місць проживання, навчання, роботи, установ виконання покарань та інша інформація, відомості про батьків або інших родичів, які будуть залучені до проведення процедури встановлення особи; 11) одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування із застосуванням засобів Реєстру - для оформлення паспорта особі, яка не може пересуватися самостійно у зв'язку з тривалим розладом здоров'я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров'я, оформленим в установленому порядку, або особі, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу (в разі потреби). Фотокартка повинна відповідати вимогам рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (IКAO) Doc 9303.

За приписами п. 24 Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів, зазначених у пунктах 35, 46 і 69 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.

У разі виявлення факту подання не всіх необхідних документів або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган ДМС/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб'єкт інформує заявника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням заявника відмова надається в письмовому вигляді.

Заявник має право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв'язку з якими йому було відмовлено в прийнятті документів.

Судом встановлено, що підставою для неоднпразової відмови в прийнятті документів позивача слугувало неподання ним: довідки про реєстрацію особи громадянином України (передбачена абз. 2 пп. 2 п. 35 Порядку), документу, виданого відповідним органом, установою, організацією, який містить фотозображення особи, - для осіб, які звертаються за оформленням паспорта вперше після досягнення 18-річного віку (передбачений пп. 10 п. 35 Порядку) та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб) (передбачена пп. 5 п. 35 Порядку).

Вказане слугувало підставою для направлення позивачу листів про відмову в прийнятті документів, в яких зазначено, що документи не надані в повному обсязі, також в листах висловлено з пропозицією надати ті документи, яких не вистачає.

Суд першої інстанції, дослідивши зазначені листи, які направлялись на адресу позивача дійшов висновку, що оскільки документи від позивача в силу приписів п. 24 Порядку не були прийняті, то і підстав для його ідентифікації, а тим більше прийняття рішення про оформлення паспорта громадянина України, правомірно не було прийнято.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки в силу приписів п. 38 Порядку тільки після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім'я якої оформляється паспорт.

Між тим, відповідачем була проведена перевірки належності позивача до громадянства України, внаслідок якої виявлено, що фактично позивачем не надано відповідачу документів на підтвердження набуття українського громадянства, в зв'язку із чим від позивача вимагалась довідка про його реєстрацію громадянином України

Під час розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не набув громадянства України у встановлені Законом способи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами ст. 2 Закону №1636, в редакції Закону №210/97 (станом на час народження позивача), громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) постійно проживали в Україні, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, і які не є громадянами інших держав; 3) особи, які народилися або постійно проживали на території України, а також їх нащадки (діти, онуки), якщо вони на 13 листопада 1991 року проживали за межами України, не перебувають у громадянстві інших держав і до 31 грудня 1999 року подали у встановленому цим Законом порядку заяву про визначення своєї належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянства України відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 11 Закону №1636 визначено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за походженням; 3) через прийняття до громадянства України; 4) через поновлення у громадянстві України; 5) за іншими підставами, передбаченими цим Законом; 6) за підставами, передбаченими міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 12 Закону №1636, дитина, батьки якої на момент її народження перебували в громадянстві України, є громадянином України незалежно від того, чи народилася вона на території України, чи за її межами.

У відповідності до ст. 15 Закону №1636, дитина, яка народилася на території України від осіб без громадянства, які постійно проживають в Україні, є громадянином

України.

Стаття 23 Закону №1636, визначає порядок набуття громадянства дитиною у зв'язку з набуттям громадянства одним з батьків.

Так, системний аналіз статей Закону №1636 свідчить, що дитина набуває громадянство України в результаті народження на території України до 1991 року народження при умові, що вона не належить до громадянства іншої країни, громадянства також набуває дитина, яка походить від громадян України, а також дитина, яка походить від осіб без громадянства, однак народилася та проживає разом за батьками на території України, або дитина, яка набула громадянства разом з одним або обома батьками.

Як вбачається з висновку про відмову у оформленні паспорта громадянина України гр.. ОСОБА_1 від 22.02.2017 року Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області під час перевірки факту належності позивача до громадянства України на підставі інформації наданої Іванівським РС УДМС України Херсонської області, на момент народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 року його батько ОСОБА_3 не був громадянином України, а мати ОСОБА_4 була громадянкою Вірменії.

Отже, встановлені обставини справи свідчать, що позивач народився на території України, а його батьками є ОСОБА_3 - на момент народження позивача особа без громадянства, та ОСОБА_4 - на момент народження позивача громадянка Вірменії.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що копії свідоцтва про шлюб батьків позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в графі громадянство зазначено - особи без громадянства, між тим, згідно копій інших документів матері позивача (закордонний паспорт, карта про дозвіл на постійне проживання) вона є громадянкою Вірменії. Тобто, подані позивачем копії документів містять суперечності.

Суд, враховуючи, що інформацію стосовно належності матері позивача до громадянства Вірменії отримано від органу УДМС України Херсонської області, тобто з офіційних джерел, вважає доведеним належним чином той факт, що станом на час народження позивача його мати належала до громадянства Вірменії.

Таким чином, позивач не походить від осіб без громадянства, оскільки мати позивача на момент його народження перебувала у громадянстві іншої країни, тому ст. 15 Закону №1636 на позивача не розповсюджує свою дію.

Отже, позивач не набув громадянства України відповідно до Закону №1636.

З 01 березня 2001 року Закон №1636 втратив чинність із прийняттям Закону України «Про громадянство України» №2235.

За приписами ст. 3 Закону №2235 (ЗУ в редакції від 2001 року) громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", а також діти таких осіб, які прибули разом з батьками в Україну, якщо на момент прибуття в Україну вони не досягли повноліття; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Згідно ст. 6 Закону №2235 визначено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок встановлення батьківства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Так, батько позивача ОСОБА_3 набув громадянство України згідно ст. 9 ЗУ «Про громадянство України» відповідно до Указу Президента України №653 від 12.11.2003 року. Докази на користь реалізації права сина - ОСОБА_1 щодо подання документів на отримання громадянства України разом із батьком.

Отже, позивачем не було набуто громадянства України ні за Законом №1636 , ні за Законом №2235.

Таким чином, за наслідками розгляду справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що не знайшли свого підтвердження доводи щодо порушення відповідачем вимог чинного законодавства при прийнятті рішення про тимчасову відмову в видачі позивачу паспорту громадянина України.

Оцінивши відповідність дій відповідача критеріям, зазначеним в ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що в діях відповідача відсутні ознаки протиправності, напроти розглядаючи заяву позивача про видачу паспорту та приймаючи оскаржуване рішення відповідачі діяв в порядку та в межах повноважень визначених Законом та Конституцією України.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, а підстав для його зміни або скасування не існує.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.308,ст. 310, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року у справі №808/2306/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2017 року.

Головуючий суддя: О.О. Круговий

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук