Справа № 821/1042/17
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

11 грудня 2017 р. 10 год. 29 хвил. м. ХерсонСправа № 821/1042/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В. ,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю позивача ОСОБА_1, представників відповідача Жукової О.С., Овсієнко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення грошових коштів,

встановив:

ОСОБА_1 (позивач), з урахуванням внесених змін до позовних вимог, звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить стягнути з Херсонського прикордонного загону (відповідача) грошові кошти за бойове чергування за період серпень-листопад 2015 року, січень-жовтень 2016 року, стягнути компенсацію витрат за відрядження за період служби 09.07.2015-13.01., стягнути компенсацію за невикористані 20 діб щорічної відпустки у 2015 році, стягнути компенсацію за неотримане речове майно.

В ході розгляду справи представник відповідача заявив клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропущенням позивачем терміну звернення до суду. В поданому у письмовому вигляді клопотанні, відповідачем зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України, позивач мав місячний строк з дня, коли дізнався про його виключення зі списків особового складу прикордонного загону та з дня наказу про звільнення зі служби, а саме з 13.01.2017, для звернення із даними позовними вимогами до суду. Позивач до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для звернення до суд уз даним позовом не звертався, відповідач вважає відсутніми поважних причин пропуску строку звернення та зазначає про ухвалу Європейського Суду з прав людини від 30.08.2006 у справі "Каменівська проти України", справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії", справа "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" де зазначено, що право на звернення до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, правила регулювання строків для подання скарги мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Відповідно до ст. 100 КАС України відповідач просить залишити позов без розгляду.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали клопотання та просили суд його задовольнити.

Позивач в судовому засіданні просив суд відхилити подане клопотання відповідача.

Заслухавши правові позиції учасників процесу, дослідивши надані сторонами матеріали та докази, вирішуючи клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у зв'язку із пропуском позивачем строку на звернення до суду з позовними вимогами суд зазначає наступне.

Частина 1 статті 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 6 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до положень ст. 7 КАС України до принципів здійснення адміністративного судочинства відносяться зокрема, верховенство права; законність; рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; гласність і відкритість адміністративного процесу.

Частина 1 та 3 статті 8 КАС України визначає, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За змістом пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України військова служба є публічною службою, а правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку з виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України від 25 березня 1992 року N 2232-XII "Про військовий обов'язок і військову службу" .

Щодо строків звернення до суду з позовними вимогами, Кодекс адміністративного судочинства в ст. 99 передбачає, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частина 3 ст. 99 КАС України визначає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Вимоги про стягнення заробітної плати строком не обмежуються (ч.1 ст. 233 Кодексу законів про працю). Необхідність застосування законів про працю у правовідносинах сторін у цій справі обумовлена тим, що державний чи інший публічний службовець, в тому числі військовозобов'язаний, не повинен мати переваг у строках звернення до суду, порівняно з працівниками , які працюють за трудовим договором. До того ж для публічних службовців це питання не врегульовано інакше спеціальними законами .

Таким чином, суд дійшов висновку , що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

В даному випадку позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з Херсонського прикордонного загону грошові кошти за бойове чергування стягнути компенсацію витрат за відрядження , стягнути компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки та стягнути компенсацію за неотримане речове майно. Тобто, спірні відносини виникли між сторонами за наслідками проходження ОСОБА_1 служби в Херсонському прикордонному загоні, та у зв'язку із його звільненням 13.01.2017 просить стягнути відповідні компенсації.

Рішенням Конституційного Суду України від 15.102013 року № 8-рп/2013 підтверджено, що разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У іншому Рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 8-рп/2013 положенням ст. 233 КЗпП надане додаткове офіційне тлумачення, відповідно до якого у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. При цьому Конституційний Суд України зазначив, що при розгляді в позовному провадженні трудового спору про стягнення належної працівникові заробітної плати не можуть бути застосовані строкові обмеження для звернення до суду щодо вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і зняття вказаних обмежень не пов'язане з фактом нарахування чи ненарахування роботодавцем спірних виплат.

Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для залишення позову без розгляду, оскільки чинним законодавством та Конвенцією з прав людини не обмежуються права особи на звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів, одним із завдань Кодексу адміністративного судочинства є захист порушених прав з боку органів державної влади. Суд не вправі обмежувати право позивача на звернення до суду за захистом його прав, навіть якщо КАСУ визначено місячний строк на звернення до суду з даним позовом, позивач просить стягнути грошову компенсацію за наслідками проходження служи в Херсонському прикордонному гарнізоні, відповідно завданням адміністративного судочинства є встановлення наявності чи відсутності порушень законних прав позивача.

Суд відмовляє в даному клопотанні за необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України про залишення позову без розгляду.

Ухвала оскарженню окремо не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 12.12.2017.

Суддя Хом'якова В.В.