Справа № 804/4761/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 р. Справа № 804/4761/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2,
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій протиправними,-
25.07.2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі ФОП ОСОБА_5, позивач) з позовом до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську (далі відповідач), в якому просила суд скасувати переданий Лівобережним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Дніпрі борг зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 5843,49 грн. внесений до картки особового рахунку по коду платежу 71040000 фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 іпн. НОМЕР_1 до Лівобережної обєднаної податкової інспекції м. Дніпропетровська станом на 30.09.2013 року.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем було неправомірно нараховано суми податкового боргу зі сплати єдиного внеску з квітня 2012 року по грудень 2012 року та 1 і 2 квартали 2013 року на загальну суму 5843,49 грн. та протиправно передано зазначену суму для подальшого стягнення до податкового органу, а саме Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська.
Позивач у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та зазначив, що передана сума податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску у загальній сумі 5843,49 грн., є дійсною. Тому, дії відповідача щодо її нарахування як боргу зі сплати єдиного соціального внеску та передання до Лівобережної ОДПІ м. Дніпра є правомірними.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення цього адміністративного позову у повному обсязі з огляду на наступне.
Згідно копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 №16506609.07.2008 року ОСОБА_5 було зареєстровано, як фізичну особу-підприємця та відповідно до копії Свідоцтва платника єдиного податку та у 2012 році обрано спрощену систему оподаткування.
07.02.2013 позивачем подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2012 рік в якому самостійно нарахована, з квітня по грудень, сума єдиного внеску в розмірі 3455,43 грн.
01.08.2013 відповідачем за період з квітня 2012 року по червень 2013 року нарахована заборгованість по сплаті єдиного внеску та виставлено Вимогу про сплату боргу №Ф877 від 01.08.2013 року на суму 5843,49 грн.
Не погоджуючись з нарахованим податковим боргом, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються безпосередньо нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».
Так, згідно п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» передбачено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Пунктом 4 ч.1 ст.1 вищевказаного Закону визначено, що максимальна величина бази нарахування єдиного внеску це максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.
За п.5, п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» мінімальний страховий внесок це сума єдиного внеску, що визначається розрахунком, як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
А недоїмка це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 10, п. 12 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок, а основне місце роботи - місце роботи, де працівник працює на підставі укладеного трудового договору, де знаходиться (оформлена) його трудова книжка, до якої вноситься відповідний запис про роботу.
За ст.4 Закону визначено, що платниками єдиного внеску є, в тому числі роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Також фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).
Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону платники єдиного внеску зобов'язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Так, для платників, зазначених у п. 1 (крім абзацу сьомого), ч. 1 ст. 4 цього Закону єдиний внесок нараховується на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
А для платників, зазначених у п. 4 частини 1 ст. 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п.1 ч.2 ст.6, п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»).
Тобто, за вказаними нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» фізична особа-підприємець - ОСОБА_5 є платником єдиного внеску.
Звідси виходить, що фізична особа-підприємець - ОСОБА_5 зобов'язана своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок. Водночас ФОП ОСОБА_5 нараховує єдиний внесок на суми, що визначаються нею самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску для неї не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відтак, для ФОП - єдиний внесок, встановлюється у розмірі 34,7 %, визначеної п.3 ч.1 ст.7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (ч.5, ч.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»).
Обчислення єдиного внеску територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до територіальних органів Пенсійного фонду, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
ФОП сплачує єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Періодом, за який ФОП подає звітність до територіального органу Пенсійного фонду, є календарний рік (ч.3, абз.5 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»).
На кожну застраховану особу заводиться персональна облікова картка, до якої включаються такі відомості: розмір (величина грошової оплати або винагороди за що-небудь) єдиного внеску за відповідний місяць; сума сплаченого єдиного внеску за відповідний місяць; сума виплат (доходу), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць.
Відомості про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску та інші дані, що містяться в реєстрі застрахованих осіб, використовуються для обчислення та призначення страхових виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням. (ч.3, абз.4, абз.5, абз.7 п.2 ч.3, ч.6 ст.20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»).
На підтвердження своєї позиції відповідач посилається на те, що ОСОБА_5, як фізична особа - підприємець не виконала вимог п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», за якою ФОП нараховує єдиний внесок на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом, а сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Суд зазначає, що відповідно до наявної в матеріалах справи індивідуальних відомостей про застраховану особу ФОП ОСОБА_5 (іпн. НОМЕР_1), у відомостях «Страховий стаж» за весь спірний період кількість днів стажу в місяці відповідає кількості календарних днів у відповідному місяці, що свідчить про безперервність стажу за цей період.
При цьому, суд звертає увагу на те, що у вказаних індивідуальних відомостях ФОП ОСОБА_5 (іпн. НОМЕР_1), у графі "позначка про сплату єдиного внеску" за період з квітня 2012 року по червень 2013 року зазначена позитивна відповідь, а саме "так". Тобто підтверджено, що сплата єдиного внеску відбувалась.
Проте, посилаючись на значний сплив часу, відповідач не надав належних доказів на підтвердження щодо цих оплат, з яких можливо б було встановити їх розмір та спосіб зарахування.
Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність свого рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наведені відповідачем у запереченнях розрахунки суми податкового боргу зі сплати єдиного внеску щодо ФОП ОСОБА_5 за спірний період є необґрунтованими та протиправними, як і спірні повідомлення-розрахунки, а відтак нарахований борг зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 5843,49 грн. внесений до картки особового рахунку по коду платежу 71040000 фізичної особи-підприємця ОСОБА_5О.(іпн. НОМЕР_1) є протиправним та підлягає скасуванню.
Також суд вважає за необхідне, відповідно до вимог статті 94 КАС України, стягнути з Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (іпн. НОМЕР_1) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 640, 00 грн. відповідно до квитанції № N073652555 від 06/03/2017.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу №Ф877 від 01.08.2013 року на суму 5843,49 грн.
Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську судові витрати на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 у розмірі 640,00грн.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1