Справа № 810/4347/17
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

14 грудня 2017 року № 810/4347/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Науково-дослідного інституту фінансового права (фіскальної політики) про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до НДІ фінансового права (фіскальної політики) про встановлення факту надання діючим директором НДІ фінансового права та попереднім директором ОСОБА_2 Ірпінському міському суду недостовірного документу.

В силу вимог ст. 107 КАСУ, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема: чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом розгляду є порушення НДІ фінансового права умов трудового договору в частині виплати заробітної плати. Так, інститут надав суду невірний витяг з рішення № 5 засідання Вченої ради, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

На виконання вимог ст. 107 КАСУ, з Інформаційної системи «Діловодство спеціалізованого суду» судом було з'ясовано, що в провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала на розгляді адміністративна справа № 810/1448/17 за позовом ОСОБА_1 до Науково-дослідного інституту фінансового права про зобов'язання вчинити певні дії. Підставою для звернення до суду з вимогами до відповідача в межах розгляду адміністративної справи № 810/1448/17 були наступні обставини: позивач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом щодо порушень НДІ фінансового права умов трудового договору в частині виплати заробітної плати. В подальшому, інститут надав суду невірний витяг з рішення № 5 засідання Вченої ради, що стало підставою звернення до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 р. у справі № 810/1448/17, позивачу відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 109 КАСУ, оскільки заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Одночасно позивачу було роз'яснено про наслідки, передбачені ч. 5 ст. 109 КАСУ щодо недопустимості повторного звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження.

Вказана ухвала отримана позивачем 29.04.2017 р. та оскаржена в апеляційному порядку. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2017 р. апеляційну скаргу повернуто апелянту. В касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції позивачем не оскаржено, отже, ухвала КОАС від 20.04.2017 р. у справі № 810/1448/17 набрала законної сили 05.07.2017 р.

Отже, станом на 13.12.2017 р. (день подання даного позову) позивачу було відомо про ухвалу КОАС від 20.04.2017 р. № 810/1448/17 та про визначене ч. 5 ст. 109 КАСУ правило.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у спорі в межах справи № 810/1448/17 між ОСОБА_1 та НДІ фінансового права (фіскальної політики), про той самий предмет і з тих самих підстав, що і в межах справи № 810/4347/17, є така, що набрала законної сили ухвала КОАС від 20.04.2017 р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, що є підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі № 810/4347/17.

ЕСПЛ у своєму рішенні у справі «Мушта проти України» (заява № 8863/06) нагадав, що «за виключенням екстраординарних випадків, заява може бути відхилена у зв'язку із зловживанням, якщо її свідомо обґрунтовано неправдивими фактами» (рішення у справі «Варбанов проти Болгарії» (Varbanov v. Bulgaria), № 31365/96, пункт 36, ECHR 2000-X) та підкреслив», що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та мати розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями».

Вирішення питання про наявність матеріальних передумов звернення особи до суду на стадії відкриття провадження у справі, не може свідчити про обмеження у доступі до правосуддя, - такого висновку дійшов ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці. У ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено Конвенцією. Наслідком подання індивідуальної скарги у Європейський Суд з прав людини при зловживанні правом на її подачу, є визнання скарги неприйнятною (ст. 35 Конвенції). Отже, Європейський Суд запровадженням такої практики, по-перше, дисциплінує скаржників; по-друге, застосовує своєрідну санкцію до недобросовісних суб'єктів звернення.

У зв'язку з цим, суд звертає увагу позивача про обов'язковість дотримання визначених ч. 2 ст. 49 КАСУ правил, оскільки на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і неухильно виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників адміністративного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Повторне звернення до суду позивача з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, яка набрала законної сили, є недобросовісним користуванням процесуальними правами і невиконання встановленого процесуальним законом та рішенням суду, правила, регламентованого ч. 5 ст. 109 КАСУ.

Крім того, ухвалюючи 20.04.2017 р. рішення про відмову у відкритті провадження у справі № 810/1448/17, позивачеві суд роз'яснив, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд його справи, виходячи із предмету спору. В свою чергу, позивач проігнорував такі висновку суду, не взяв до уваги, що юрисдикція адміністративного суду не поширюється на правовідносини про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розгляд яких відбувається за правилами ЦПК України в порядку окремого провадження місцевим загальним судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 109 КАСУ, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є така, що набрала законної сили ухвала суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

З урахуванням встановлених судом обставин, у відкритті провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 109, ст.ст. 160, 165 КАСУ, суд

у х в а л и в:

відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Науково-дослідного інституту фінансового права (фіскальної політики) про зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачеві, що відповідно до ч. 5 ст. 109 КАСУ, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Брагіна О.Є.