Справа № 539/3176/17
Суддя: Даценко В. М.
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/3176/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Даценко В. М. розглянувши в порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій, зобовязання здійснити нарахування та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій, зобовязання здійснити нарахування та виплату пенсії.

У позові вказав, що 06 листопада 2002 року йому була призначена і виплачувалась через Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області пенсія за вислугу років у силових структурах, виплата якої зупинена 01 квітня 2015 року, виходячи з того, що він працював на посаді судді Лубенського міськрайонного суду, на підставі набрання з 01 квітня 2015 року чинності Законом України №213-VШ від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення.»

Пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вищевказаного Закону визначено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно йому , як судді, на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Тобто вказана правова норма чітко визначає подію, з настанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», «Про державну службу», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та інших спеціальних Законів.

У звязку з тим, що у вказаний у пункті пятому розділу ІІІ «Прикінцеві положення» «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» строк, тобто до 01 червня 2015 року закон щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних на загальних підставах, прийнятий не був, то з вказаної дати, а саме, з 01 червня 2015 року втратили чинність норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсій (довічне грошове утримання) за цим Законом суддям не призначається.

Тому він, як суддя, перестав бути особою, яка має право на призначення пенсії (довічного грошового утримання) у порядку, передбаченому спеціальним законом, а тому з 01 червня 2015 року перестав бути особою, передбаченою у ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», яка була підставою для зупинення виплати пенсії за віком з 01 червня 2015 року.

З 12 листопада 2015 року він, як суддя у відставці, отримує щомісячне довічне грошове утримання.

Виходячи з аналізу вказаних вище нормативних актів, з 01 червня 2015 року відпали підстави застосування ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а тому з 01 червня 2015 року призначена йому пенсія за вислугу років підлягала виплаті.

Однак, відповідач самостійно на виконання цих положень закону відновлення йому пенсії не провів і письмово його не повідомив, що ним не проведено відновлення виплати пенсії за віком.

На його письмову заяву від 19.05.2017 року про перерахунок і виплату йому пенсії за вислугу років з 01 червня 2015 року по 12 листопада 2015 року відповідач надав 12.06.2017 року письмову відповідь, у якій повідомив, що він не вбачає підстав для відновлення виплати йому пенсії.

Вважає, що така відмова відповідача є незаконною та протиправною і Головне управління Пенсійного фонду України Полтавської області є винною особою у тому, що з 01 червня 2015 року і по 12 листопада 2015 року (5 місяців і 11 днів) він не отримував призначену та нараховану пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Розмір його пенсії в 2015 році був 3310 грн., тому розмір невиплаченої пенсії складає 3310 грн. х 5 міс. + ( 3310:31 х 11 днів) = 17 724, грн.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду.

В письмових запереченнях на позовну заяву відповідач зазначив, що рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком прийнято відповідно до норм чинного законодавства. Крім того, вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Дослідивши матеріали та докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.11.2002 року позивачу була призначена і виплачувалась через Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області пенсія за вислугу років у силових структурах, виплата якої зупинена 01.04.2015 року відповідно до ЗУ №213-VШ від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

12.11.2015 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання.

Позивач звернувся до УПФУ із заявою про перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01.06.2015 року по 12.11.2015 року.

Листом №248/Ч-3 від 12.06.2017 року відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для виплати такої пенсії.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.

01 квітня 2015 року набрав чинності ОСОБА_2 № 213-VІІІ, яким внесено зміни до статті 54 Закону № 2262-ХІІ та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами від 17 листопада 1992 року № 2790-ХІІ «Про статус народного депутата України», від 10 грудня 2015 року № 889-VII «Про державну службу», від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Пунктом п'ятим Прикінцевих положень Закону № 231-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

ОСОБА_2 № 231-VIII не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 2453-VI.

Таким чином, з 01 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом № 2453-VI, втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2013 року № 21-948а16.

Отже, позовні вимоги про нарахування пенсії за період з 01.06.2015 рок по 12.11.2015 року є обґрунтованими.

Суд відхиляє посилання відповідача на пропуск строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України (чинної на час звернення з цим позовом) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд вважає, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом не пропустив строк позовної давності, оскільки допущене порушення його прав відповідачем є триваючим, нарахування і виплата пенсії були припинені в автоматичному режимі, без прийняття відповідного рішення про припинення виплати пенсії безпосередньо щодо нього, як позивача після 01 червня 2015 року, коли згідно вимог закону у нього знову виникло законне право на отримання пенсії за вислугу років. Відповідач повинен був автоматично її поновити, чого не зробив і не поставив позивача про це до відома.

Остаточно про неправомірні дії відповідача, мотиви їх вчинення, позивач дізнався з листа №248/Ч-3 від 12.06.2017 року. Відповідно лише з цієї дати позивач фактично дізнався про порушення свого права та зміг вчинити дії щодо його поновлення.

Разом із тим, суд не може перебрати на себе дискреційні повноваження субєкта владних повноважень в питанні арифметичних розрахунків сум пенсії. Відтак, підстави вказувати в резолютивній частині конкретні суми до виплати відсутні а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст.9, 19, 20, 77, 90, 139, 242-246, 263 КАС України Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (місце знаходження: м.Полтава, вул.Соборності, 66, ) про визнання протиправними дій, зобовязання здійснити нарахування та виплату пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (місце знаходження: м.Полтава, вул.Соборності, 66, ) щодо відмови ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) у нарахуванні та виплаті пенсії за вислугу років за період з 01.06.2015 року по 12.11.2015 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України (місце знаходження: м.Полтава, вул.Соборності, 66, ) здійснити ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) нарахування та виплату пенсії за вислугу років за період з 01.06.2015 року по 12.11.2015 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України (місце знаходження: м.Полтава, вул.Соборності, 66, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) 640 грн 00 коп. судового збору.

Постанова за результатами спрощеного провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_3 В. М.