Справа № 2-а-3331/11
Суддя: Гудков С. В.
Дата ухвалення: 2011-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3331/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2011 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова С. В.

при секретарі Яценко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про перерахунок та виплату одноразової грошової компенсації у зв"язку з інвалідністю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про перерахунок та виплату одноразової грошової компенсації у зв"язку з інвалідністю. У позові вказав, що він з 28.12.2010 року є інвалідом ІІ групи внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС, постраждалим на ЧАЕС першої категорії, і згідно положень ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на отримання одноразової компенсації в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, однак, отримав таку компенсацію у березні 2011 року в сумі 284,40 гривень, тобто у значно меншому розмірі.

На його звернення до управління праці та соціального захисту населення з проханням провести перерахунок та виплату належної суми у розмірі, встановленому законом, управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради відповіло відмовою.

Позивач, з урахуванням заяви про зміну адміністративного позову, прохає суд зобов»язати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради нарахувати йому одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров»ю , як інваліду 2 групи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат на загальну суму 41205 грн. 50 коп. та щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення за 2011 рік в розмірі 5 мінімальних заробіних плат на загальну суму 4585 грн. відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ; стягнути з ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь ОСОБА_1 одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров»ю , як інваліду 2 групи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат на загальну суму 41205 грн. 50 коп. та щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення за 2011 рік в розмірі 5 мінімальних заробіних плат на загальну суму 4585 грн. відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради в особі ОСОБА_4 позов не визнала, прохала в позові відмовити .

Представник відповідача ОСОБА_3 по нарахуванню та здійснення соціальних виплат у Полтавській області в судове засідання не з»явився без поважних причин, про час, місце розгляду справи був повідомлений завчасно, належним чином, про що в матеріалах справи мається відповідне поштове повідомлення .

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав .

Згідно ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Відповідно до ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який діяв на момент встановлення інвалідності позивачу, передбачено одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоровю учасникам ліквідації наслідків аварії на

ЧАЕС, яка становила інваліду 2 групи 45 мінімальних заробітних плат.

Згідно ст.71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи, дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього закону.

Постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836 затверджено порядок та умови призначення і виплати одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою.

Судом встановлено, що позивач 28.12.2010 року визнаний інвалідом ІІ групи як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.6), є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, перебуває на обліку у управлінні праці та соцзахисту населення Лубенської міської Ради і має право на отримання одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення було нараховано виплачено позивачу одноразову компенсцію при встановленні групи інвалідності в сумі 284, 40 гривень відповідно до ПКМ України від 26.07.1996 року за №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катасрофи», що підтверджується листом відповідача (а.с.10).

Крім цього, Згідно ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щорічна допомога на оздоровленням особам, які віднесені до 1 категорії учасників ліквідації аварії на ЧАЄС, виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат .

Щорічна допомога на оздоровлення ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради позивачу у 2011 році була нарахована та виплачена на підставі Постанови КМ України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З урахуваням вимог ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, позивач повинен був отримати щорічну допомогу на оздоровлення виходячи із сум мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Суд вважає, що оскільки компенсаційні виплати особам регулюються Законом України, який має вищу юридичну силу над підзаконними актами, зменшення цих компенсаційних виплат заборонено Конституцією України, що підтверджується із року в рік рішеннями Конституційного Суду України позивач має право на отримання допомоги в розмірах встановлених ст 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Доводи відповідачів про те, що виплату таких компенсаційних виплат слід провадити в межах бюджетних асигнувань суд не може прийняти до уваги, оскільки обмеження соціальних виплат учасникам ліквідації аварії на ЧАЄС протирічать вимогам Конституції та Законів України.

Відповідно до Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна особа має право мирно володіти майном ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Виходячи із загальних засад пріорітетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні данного спору, застосуванню підлягає саме ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки обовязок по нарахуванню та виплаті допомоги законодавчо покладено на ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради, суд вважає, що ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення слід зобов»язати здійснити перерахунок компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення позивачу, а з ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області стягнути на користь позивача перераховані кошти.

Суд погоджується з розрахунками позивача щодо суми одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення і вважає, що саме такі суми слід стягнути з ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, оскільки, як свідчить практика, державні виконавці відмовляють у відкритті виконавчого провадження, тому що в резолютивній частині виконавчого листа, пред»явленого до виконання, не зазначено суму коштів, яку необхідно стягнути з боржника, що унеможливлює подальше виконання виконавчого документа (а.с.14).

Позивач звільнений від сплати судових витрат як і відповідачі, а тому, суд вважає за можливе витрати по справі віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 22, 46 Конституції України, ст.ст.48, 71 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст.ст. 10-12, 86, 122, 158-160 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про перерахунок та виплату одноразової грошової компенсації у зв"язку з інвалідністю. У позові вказав, що він з 28.12.2010 року є інвалідом ІІ групи внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС, постраждалим на ЧАЕС першої категорії, і згідно положень ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на отримання одноразової компенсації в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, однак, отримав таку компенсацію у березні 2011 року в сумі 284,40 гривень, тобто у значно меншому розмірі.

На його звернення до управління праці та соціального захисту населення з проханням провести перерахунок та виплату належної суми у розмірі, встановленому законом, управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради відповіло відмовою.

Позивач, з урахуванням заяви про зміну адміністративного позову, прохає суд зобов»язати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради нарахувати йому одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров»ю , як інваліду 2 групи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат на загальну суму 41205 грн. 50 коп. та щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення за 2011 рік в розмірі 5 мінімальних заробіних плат на загальну суму 4585 грн. відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ; стягнути з ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь ОСОБА_1 одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров»ю , як інваліду 2 групи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат на загальну суму 41205 грн. 50 коп. та щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення за 2011 рік в розмірі 5 мінімальних заробіних плат на загальну суму 4585 грн. відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради в особі ОСОБА_4 позов не визнала, прохала в позові відмовити .

Представник відповідача ОСОБА_3 по нарахуванню та здійснення соціальних виплат у Полтавській області в судове засідання не з»явився без поважних причин, про час, місце розгляду справи був повідомлений завчасно, належним чином, про що в матеріалах справи мається відповідне поштове повідомлення .

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав .

Згідно ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Відповідно до ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який діяв на момент встановлення інвалідності позивачу, передбачено одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоровю учасникам ліквідації наслідків аварії на

ЧАЕС, яка становила інваліду 2 групи 45 мінімальних заробітних плат.

Згідно ст.71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи, дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього закону.

Постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836 затверджено порядок та умови призначення і виплати одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою.

Судом встановлено, що позивач 28.12.2010 року визнаний інвалідом ІІ групи як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.6), є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, перебуває на обліку у управлінні праці та соцзахисту населення Лубенської міської Ради і має право на отримання одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення було нараховано виплачено позивачу одноразову компенсцію при встановленні групи інвалідності в сумі 284, 40 гривень відповідно до ПКМ України від 26.07.1996 року за №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катасрофи», що підтверджується листом відповідача (а.с.10).

Крім цього, Згідно ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щорічна допомога на оздоровленням особам, які віднесені до 1 категорії учасників ліквідації аварії на ЧАЄС, виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат .

Щорічна допомога на оздоровлення ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради позивачу у 2011 році була нарахована та виплачена на підставі Постанови КМ України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З урахуваням вимог ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, позивач повинен був отримати щорічну допомогу на оздоровлення виходячи із сум мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Суд вважає, що оскільки компенсаційні виплати особам регулюються Законом України, який має вищу юридичну силу над підзаконними актами, зменшення цих компенсаційних виплат заборонено Конституцією України, що підтверджується із року в рік рішеннями Конституційного Суду України позивач має право на отримання допомоги в розмірах встановлених ст 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Доводи відповідачів про те, що виплату таких компенсаційних виплат слід провадити в межах бюджетних асигнувань суд не може прийняти до уваги, оскільки обмеження соціальних виплат учасникам ліквідації аварії на ЧАЄС протирічать вимогам Конституції та Законів України.

Відповідно до Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна особа має право мирно володіти майном ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Виходячи із загальних засад пріорітетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні данного спору, застосуванню підлягає саме ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки обовязок по нарахуванню та виплаті допомоги законодавчо покладено на ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради, суд вважає, що ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення слід зобов»язати здійснити перерахунок компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення позивачу, а з ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області стягнути на користь позивача перераховані кошти.

Суд погоджується з розрахунками позивача щодо суми одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення і вважає, що саме такі суми слід стягнути з ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, оскільки, як свідчить практика, державні виконавці відмовляють у відкритті виконавчого провадження, тому що в резолютивній частині виконавчого листа, пред»явленого до виконання, не зазначено суму коштів, яку необхідно стягнути з боржника, що унеможливлює подальше виконання виконавчого документа (а.с.14).

Позивач звільнений від сплати судових витрат як і відповідачі, а тому, суд вважає за можливе витрати по справі віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 22, 46 Конституції України, ст.ст.48, 71 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст.ст. 10-12, 86, 122, 158-160 КАС України, -

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_5