Справа № 816/1461/17
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий I інстанції: Удовіченко С.О.
Суддя-доповідач: Ральченко І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 р. м. ХарківСправа № 816/1461/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

за участі:

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Горобця О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.10.2017р., повний тест постанови складено 09.10.2017 року, по справі № 816/1461/17

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, у якому просила визнати протиправними дій Головного управління Національної поліції України в Полтавській області по відмові у зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії періоду навчання в Дніпропетровському коледжі автоматики і телемеханіки з 18.08.1989 року по 05.03.1993 року, що викладена у листі управління від 15.05.2017 року №П-3оп/115/05/12-2017; зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Полтавській області зарахувати до вислуги років для призначення пенсії періоду навчання в Дніпропетровському коледжі автоматики і телемеханіки з 18.08.1989 року по 05.03.1993 року з розрахунку один рік навчання за шість місяців.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.10.2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповністю з'ясував обставини, які мають значення для справи, у зв'язку з чим дійшов помилкових висновків.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, вважав постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню, з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, вважала постанову суду першої інстанції такою, що прийнята на підставі правильного застосування норм матеріального та процесуального права, та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, наказом Дніпропетровського технікуму автоматики і телемеханіки від 18.08.1989 року №50 ОСОБА_2 зарахована на І курс технікуму за спеціальністю «Програмування для електронно-обчислювальних машин та автоматизованих систем», що підтверджується архівною довідкою від 26.06.2017 року №10-60/52.

Наказом Мінелектротехприлад СРСР від 11.04.1991 року №81 Дніпропетровський технікум автоматики і телемеханіки реорганізовано у Дніпропетровський коледж автоматики і телемеханіки.

Відповідно до рішення Державної кваліфікаційної комісії від 01.03.1993 року ОСОБА_2 присвоєно кваліфікацію техніка-математика-програміста і відраховано зі спискового складу коледжу з 05.03.1993 року.

Наказом Управління МВС України в Полтавській області від 14.12.1995 року №102 о/с ОСОБА_2 призначено на посаду інженера відділення обробки інформації обчислювального центру ІБ при УМВС.

31.01.1996 року на підставі подання від 28.04.1994 року та атестації від 30.12.1995 року МВС України видано наказ №56 о/с, яким ОСОБА_2 присвоєно спеціальне звання начальницького складу «молодший лейтенант міліції».

Наказом Управління МВС України в Полтавській області від 06.11.2015 року №625 о/с ОСОБА_2 звільнено у запас Збройних сил за пунктом 64 «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влад, установи, організації).

07.11.2015 року ГУНП в Полтавській області наказом №3 о/с ОСОБА_2 призначено виконуючою обов'язки заступника начальника відділу режиму та технічного захисту інформації ГУНП в Полтавській області.

З 26.09.2016 року ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції згідно із Законом України «Про Національну поліцію» за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) наказом ГУНП в Полтавській області від 23.09.2016 року №301 о/с.

12.01.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою, в якій просила повідомити чи направлялись до органів пенсійного фонду матеріали для призначення їй пенсії, якщо ні, то з якої причини.

Листом від 20.01.2017 року №П-30п/115/05/12-2017 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило позивача, що керівництвом УКЗ ГУНП області по факту направлення до органів пенсійного фонду матеріалів про призначення ОСОБА_2 пенсійного забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ініційовано проведення службового розслідування.

За висновками зазначеного службового розслідування встановлено факт допущення старшим інспектором з особливих доручень ВК УКЗ ГУНП капітаном поліції ОСОБА_4 при обчисленні вислуги років ОСОБА_2 помилки в розрахунках, зарахувавши їй до вислуги років періоди навчання в Дніпропетровському коледжі автоматики і телемеханіки з 26.06.1991 року по 01.06.1992 року та в Харківському державному економічному університеті з 01.09.1993 року по 01.12.1995 року із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, а саме 01 рік 11 місяців 17 днів. Отже вислуга років ОСОБА_2 станом на 26.09.2016 року складає 20 років 09 місяців 24 дні, в пільговому обчисленні - 24 роки 04 місяці 10 днів.

Листом від 15.05.2017 року №П-30п/115/05/12-2017 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило ОСОБА_2 про проведення службового розслідування щодо направлення до органів Пенсійного фонду матеріалів про призначення пенсійного забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та про встановлення в ході такого службового розслідування помилки в розрахунках у зв'язку із зарахуванням до вислуги років періодів навчання останньої в Дніпропетровському коледжі автоматики і телемеханіки та в Харківському державному економічному університеті із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, що у підсумку становить 01 рік 11 місяців 17 днів.

Також, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зазначило, що з урахуванням виправленої помилки, вислуга років ОСОБА_2 станом на 26.06.2016 року складає 20 років 09 місяців 24 дні, в пільговому обчисленні 24 роки 04 місяці 10 днів, тому підстави для направлення до сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП області матеріалів про призначення позивачу пенсії відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутні.

В подальшому, наказом ГУНП в Полтавській області від 24.05.2017 року №203 о/с внесені зміни до наказу від 23.09.2016 року №301 о/с, а саме, змінено в частині оголошення вислуги років та виплати одноразової грошової допомоги, вважаючи що вислуга років станом на 26.09.2016 року складає 20 років 09 місяців 24 дні, в пільговому обчисленні - 24 роки 04 місяці 10 днів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки прийняття позивача на службу до органів внутрішніх, з призначенням їй у подальшому офіцерського звання, відбулося в межах п'яти років після закінчення її навчання у Дніпропетровському коледжі автоматики і телемеханіки, то період такого навчання має бути зарахований до вислуги років для призначення пенсії.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду та зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

У свою чергу, п.2 постанови Кабінету міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" визначено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально -виконавчої служби України при призначенні пенсій додатково зараховується час їхнього навчання ( в тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

Отже, умовою для зарахування до вислуги років при призначенні пенсії часу навчання у даному випадку є обов'язкове присвоєння офіцерського звання після закінчення терміну навчання.

При цьому, колегія суддів вважає помилковим твердження суду першої інстанції, що таке зарахування можливе за умови призначення особи на відповідну посаду до органів внутрішніх справ в межах до п'яти років з моменту закінчення навчання, оскільки і в такому випадку законодавець також визначає обов'язковою умовою присвоєння офіцерського звання.

У ході судового розгляду встановлено, що 05.03.1993 року ОСОБА_2 закінчила Дніпропетровський технікум автоматики і телемеханіки (на теперішній час - Дніпропетровський коледж автоматики і телемеханіки).

При цьому, спеціальне звання «молодший лейтенант міліції» позивачу присвоєно лише наказом МВС України від 31.01.1996 №56 о/с, після прийняття на службу.

Отже, колегія суддів зазначає, що оскільки після закінчення цивільного вищого навчального закладу позивачу не було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання, то остання не набула права на зараховання терміну такого навчання до вислуги років для призначення пенсії як військовослужбовцю.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог даного адміністративного позову.

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи є підстави для її скасування з прийняттям в нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.10.2017р. по справі № 816/1461/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.
Повний текст постанови складено 26.12.2017 р.