Справа № 804/7817/17
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2017 р. Справа № 804/7817/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі до Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправним дій та зобовязання вчинити певні дії, -
Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі (далі - позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати дії Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області протиправними;
- скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувача без прийняття до виконання рішення №76 від 06.07.2017 року;
- зобов'язати Самарський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра прийняти до виконання рішення №76 від 06.07.2017 року.
В обґрунтування позову зазначено, що Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області було передано на примусове виконання до Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Рішення №76 від 06.07.2017 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду. 09.10.2017 року заступником начальника Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено повідомлення б/н від 09.10.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, в обґрунтування правомірності якого вказано, що позивачем порушено вимоги п.7. ч.1 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» - у виконавчому документі не зазначено строк предявлення рішення до виконання, який встановлений ст. 12 цього ж Закону. Крім того, порушені вимоги ч. 3 ст. 16 Закону, участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичних осіб. Позивач не погоджується з винесеним повідомленням.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 року було відкрито провадження за позовом та призначено справу до розгляду .
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача надав до суду заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що прийняте 09.10.2017 року повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання - є правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки у рішенні ПФУ зазначено строк направлення документа до ДВС протягом одного року з дати набрання ним чинності, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того, стягувачем до відділу подано заяву за підписом першого заступника начальника управління Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, повноваження якої не були підтверджені у відповідності до вимог ст. 16 Закону, належним чином.
Керуючись ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.
З матеріалів справи вбачається, що Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України у м. Дніпрі було передано на примусове виконання до Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Рішення №76 від 06.07.2017 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду до ОСОБА_3 про стягнення пені за період з 22.09.2009 року по 30.06.2017 року у розмірі 200,68 гривень, в якому зазначено, що у разі несплати суми штрафу в установлений строк рішення передається до органу державної виконавчої служби для стягнення в примусовому порядку протягом року з дати набрання ним чинності ( з 22.09.2017 року).
09.10.2017 року заступником начальника Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено повідомлення б/н від 09.10.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, в обґрунтування якого вказано, що позивачем порушено вимоги п.7, ч.1 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» - у виконавчому документі не зазначений строк предявлення рішення до виконання, який встановлений ст. 12 Закону та порушені вимоги ч. 3 ст. 16 Закону, участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичних осіб (до заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем не додано документи, що посвідчують повноваження особи, якою підписано заяву, в звязку з чим не може бути відкрито виконавче провадження).
Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі - Закон України № 1404-VIII) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, в тому числі - рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України № 1404-VIII, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.
Відповідно до вимог ст.12 Закону України № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Як вбачається з Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання б/н від 09.10.2017 року прийнятого заступником начальника Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, підставою для повернення виконавчого документу є та обставина, що у виконавчому документі не вірно зазначений строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, а саме зазначено, що у разі несплати суми штрафу в установлений строк рішення передається до органу державної виконавчої служби для стягнення в примусовому порядку протягом року з дати набрання ним чинності.
Судом встановлено, що подане до виконання Рішення №76 від 06.07.2017 року містить в собі всі обовязкові реквізити, визначені ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження». Фактично, Рішення №76 від 06.07.2017 року в частині зазначення строку не відповідає ч.1 ст. 12 Закону, якою встановлено строк для предявлення виконавчого документу до примусового виконання в три місяці, а не в один рік, як вказано в рішенні. Однак, ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» не містить приписів щодо повернення виконавчого документа стягувану без виконання у звязку з невідповідністю вимоги ч.1 ст. 12 Закону.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, рішення набрало чинності 22.09.2017 року, до виконання вона предявлення 09.10.2017 року, тобто строк предявлення зазначений у ч.1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» не було пропущено. Тому, зазначення територіальним пенсійним органом у рішенні строку предявлення її до примусового виконання в один рік, а не в три місяці, не зумовлює підстав для її повернення стягувану без виконання, оскільки вимога до виконання предявлена в строки зазначені в ст. 12 Закону.
Стосовно порушення вимоги ч. 3 ст. 16 Закону, участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичних осіб, суд зазначає наступне, що відповідно до Наказу №393 від 01.09.2017 року «Про розподіл обовязків між першим заступником та заступниками начальника Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі», що у разі відсутності начальника управління його обовязки виконує перший заступник начальника управління.
Отже, судом встановлено, що повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання б/н від 09.10.2017 року було винесене на підставах, які не відповідають нормам Закону.
Статтею 18 Закону України №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону). Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч. 2 ст. 18 Закону).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В той же час, згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання дій протиправними, скасування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання рішення №76 від 06.07.2017 року та зобов'язання Самарський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра прийняти до виконання рішення №76 від 06.07.2017 підлягають задоволенню частково.
Керуючись статями 2, 11, 17, 94, 158-163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі до Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправним дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати дії Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області протиправними.
Скасувати повідомлення від 09.10.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання рішення №76 від 06.07.2017 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В ОСОБА_1