Справа № 805/4204/17-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

805/4204/17-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 р. Справа №805/4204/17-а

ухвалено у нарадчій кімнаті о 10год.49хв.

Донецький окружний адміністративний суд в складі: головуючого судді – Зеленова А.С., секретаря Кононенко В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом Слов’янського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

до Публічного акціонерного товариства “Словважмаш”

про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах за списком №2 у розмірі 197 984,88грн,

ВСТАНОВИВ:

Слов’янське об’єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулося до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства “Словважмаш” про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах за списком №2 у розмірі 197 984,88грн/том 1 а.с.3-5/.

Ухвалою суду від 01 грудня 2017 відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд на 12 грудня 2017 року /а.с.1/.

Представником позивача 12.12.2017 суду надано клопотання про розгляд справи без його участі /а.с.26/.

12 грудня 2017 року у зв’язку із неявкою представника відповідача розгляд справи відкладено на 26 грудня 2017 року об 10год.00хв.

26 грудня 2017 року представником позивача суду надано клопотання про розгляд справи без його участі та витяг з картки особового рахунку відповідача /а.с.36,37/.

В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач посилається на те, що згідно п.п. “б” – “з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” підприємство зобов’язано з коштів, призначених на оплату праці, вносити до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату та доставку пенсій відповідно до п.п. “б” - “з” цієї статті до досягнення працівником пенсійного віку. Сума заборгованості відповідача з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.07.2017 по 30.09.2017 в сумі 197 984,88 грн. відшкодована не була, у зв’язку з чим позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином/том 2 а.с.34/. Через відділ документообігу та архівної роботи суду надав клопотання, відповідно до якого просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також розглядати справу без участі представника управління/том 2 а.с.36/.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином/том 2 а.с.35/.

Судом направлялись на адресу відповідача ухвала суду про відкриття провадження в адміністративній справі. Зазначене поштове відправлення повернуто на адресу суду, з відміткою “за закінченням терміну зберігання”.

Згідно приписів Кодексу адміністративного судочинства України особа вважається належним чином повідомленою про час і місце судового засідання на підставі направлення за адресою її місцезнаходження (місця проживання) судової повістки. Якщо повістка, повернена до суду із зазначенням, що вона не вручена адресату, вважається такою, що “вручена адресату належним чином”.

Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту – КАС України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на наведене, а також з метою дотримання вимог ч. 2 ст. 193 КАС України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

За умов ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, Слов’янське об’єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, “Положенням про Пенсійний фонд України”, затвердженим Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №384/2011.

Органами Пенсійного фонду призначені та виплачені пенсії на пільгових умовах особам, які працювали на ПАТ “Словважмаш” та які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці /том 1 а.с.15-.247, том 2 а.с.2-14/.

Слов’янське ОУПФУ Донецької області направило на адресу ПАТ “Словважмаш” розрахунки сум заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсії /том 1 а.с. 7-14/.

На момент звернення до суду ПАТ “Словважмаш” заборгованість по оплаті фактичних витрат на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, на користь Слов’янського ОУПФУ Донецької області за період з 01.07.2017 по 30.09.2017 в сумі 197984 грн. 88 коп. не відшкодувало/том 1 а.с.6/.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму боргу.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

За Преамбулою Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування”, пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Тобто, позивач у справі – орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством, відносно платників єдиного внеску.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем, працівникам відповідача правомірно призначені та виплачені пенсії відповідно до п. “б – з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

Пунктом 2 розділу XY Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України “Про пенсійне забезпечення”. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” було врегульовано Законом України від 26.06.1997 року “Про збір на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, відповідно пунктів 1 та 2.

Згідно абз. 4 п.1 ст. 2 Закону України “Про збір на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “б” - “з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

Відповідно абз. 3 п.1 ст. 4 Закону України “Про збір на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” встановлена ставка збору у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Оскільки судом встановлено, що спір стосується стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту “б – з” частини першої статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, суд вважає, що на відповідача у справі покладений обов'язок щодо покриття витрат на виплату та доставку пенсій таким особам.

Такої ж думки дотримується Верховний Суд України в постанові від 31.01.2011 року у справі за позовною заявою ВП “Рембудмонтаж” до УПФУ в м. Рубіжному Луганської області.

Відповідно до Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” та Закону України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” розроблена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663.

Згідно пункту 6.4 вказаної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року протягом десяти днів з новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено пунктом 6.8 Інструкції.

Відповідно до п. 6.10 Інструкції, відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі, відповідні розрахунки у встановлений Законом термін у добровільному порядку відповідачем не виконані.

Відповідно п.7 ч. 4 ст. 25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування” територіальний орган Пенсійного фонду має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки.

Згідно п.6.2 Інструкції “Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за №64/8663, передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”.

У разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники, про що зазначено в п. 6.3 вказаної Інструкції.

Відповідно до п.6.7 вказаної Інструкції встановлено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Таким чином, позивач у встановленому Законом порядку, обґрунтовано та в межах повноважень, наданих йому чинним законодавством, звернувся до адміністративного суду з позовною заявою про стягнення несплачених сум, тому такі позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, Законом України “Про пенсійне забезпечення”, Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, 2,5-14,19-22,72-78,94,132-143,159-165,192-205,241-247, 255,295-297 п.п.15.5 ч.1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Повний текст рішення виготовлено та підписано у нарадчій кімнаті 26 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду або через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Зеленов А.С.