Справа № 761/19669/17
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Петрика І.Й., Сорочка Є.О.

за участю секретаря: Бордунової К.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування відповідних грошових допомог у розмір пенсії і відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_2 пенсії, - протиправними.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії з 06 жовтня 2017 року, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням відповідно до вимог ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», враховуючи виплачене грошове забезпечення за 24 місяці перед звільненням зі служби : матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі - 10130,76 грн., індексацію грошових коштів в сумі - 604,02 грн., одноразову грошової допомоги при звільненні в сумі - 60 784,56 грн., згідно довідки Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України від 06.10.2017 року за №26/09-2719 та провести виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсії.

В іншій частині позову відмовлено.

Сторони не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернулися з апеляційними скаргами, в яких зазначають, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позивач просить задовольнити його позов у повному обсязі, а відповідач - повністю відмовити в задоволенні вимог даного позову.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 16.06.2010 року позивач ОСОБА_2 набув право на отримання пенсії, у зв'язку з чим йому було призначено та виплачується пенсія за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року за №2262-ХІІ (надалі Закон №2262-ХІІ).

Як вбачається з сум грошового забезпечення пенсії позивача, остання обчислена без врахування коштів матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати та одноразової грошової допомоги при звільненні, з яких сплачувались страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування, про що свідчить лист-відмова на адресу позивача від 30.05.2017 року (а.с.11).

Згідно довідки Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України від 06.10.2017 року за №26/09-2719 (із розшифровкою таких виплат) про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_2 за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звернення за пенсією, за період з червня 2008 року по червень 2010 року позивачу було нараховано: матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі - 10130,76 грн., індексацію грошових коштів в сумі - 604,02 грн., одноразову грошової допомоги при звільненні в сумі - 60 784,56 грн., з яких здійснювались усі відрахування у відповідності до вимог чинного законодавства, що підтверджується супровідним листом до довідки від 06.10.2017 року, а відтак вирахувано єдиний соціальний внесок на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За твердженням позивача, при призначенні розміру його пенсії у 2010 році не було враховано суми матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати та одноразової грошової допомоги при звільненні, з яких сплачувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. При зверненні до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії, позивач отримав відмову з посиланням на те, що такий перерахунок не передбачено нормами чинного законодавства.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними в частині набутого ним права на отримання належного розміру пенсійного забезпечення, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

За приписами пункту 7 Постанови КМУ "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" №393 від 17.07.1992 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: окладу за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; окладу за військове або спеціальне звання; процентної надбавки за вислугу років; додаткових видів грошового забезпечення, що надаються щомісяця (надбавки за вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби).

Розмір додаткових видів грошового забезпечення визначається (за вибором тих, хто звернувся за пенсією) за 24 останні календарні місяці служби підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців служби підряд протягом усієї служби перед зверненням за пенсією незалежно від наявних перерв у службі. Середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 календарні місяці і за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 календарні місяці служби підряд (перед зверненням за пенсією) чи за 60 календарних місяців служби підряд (протягом всієї служби) відповідно на 24 і 60.

Військовослужбовцям у зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі.

Частиною другою цієї статті визначено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов військової служби.

Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (стаття 9 Закону № 2011-ХІІ).

Частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від від 7 листопада 2007 року № 1294 (далі - постанова № 1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294), до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (пп. 3 п. 5 постанови № 1294, пп. 33.1, 33.3 п. 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Разом з тим, за приписами пункту 17 статті 11 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі ? Закон № 1058-IV), військовослужбовці підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню.

Частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV встановлено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених, зокрема, у пункті 17 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Водночас, норми Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу; далі - Закон № 400/97-ВР) визначають порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Так, пунктом 4 частини першої статті 1 Закону № 400/97-ВР визначено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що військовослужбовці підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, тому мають сплачувати страхові внески та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України.

Як було зазначено вище, положенням частини третьої статті 43 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення пенсії; далі - Закон № 2262-XII), передбачено, що пенсія військовослужбовців обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Ця норма не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 15 Закону № 2011-ХІІ та статтею 9 Закону № 2262-XII, які пов'язані зі звільненням особи зі служби.

Отже, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення.

Таким чином, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 12 вересня 2017 року, справа № 812/6733/13-а, номер судового рішення в ЄДРСРУ 69389512.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За таких осбтавин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно вирішено спір по суті, однак із помилковим застосуванням норм процессуального права в оскаржуваній частині, тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення вимог даного позову в частині зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії з 06 жовтня 2017 року, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням відповідно до вимог ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема з урахування одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 10 130,76 грн. У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві необхідно задовольнити частково, а постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року необхідно змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини постанови у наступній редакції:

«Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії з 06 жовтня 2017 року, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням відповідно до вимог ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», враховуючи виплачене грошове забезпечення за 24 місяці перед звільненням зі служби: матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі - 10130,76 грн., індексацію грошових коштів в сумі - 604,02 грн., згідно довідки Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України від 06.10.2017 року за №26/09-2719 та провести виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсії.

В іншій частині постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини у наступній редакції:

«Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії з 06 жовтня 2017 року, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням відповідно до вимог ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», враховуючи виплачене грошове забезпечення за 24 місяці перед звільненням зі служби: матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі - 10130,76 грн., індексацію грошових коштів в сумі - 604,02 грн., згідно довідки Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України від 06.10.2017 року за №26/09-2719 та провести виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсії.

В іншій частині постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Петрик І.Й.

Суддя Сорочко Є.О.

Повний текст постанови виготовлено - 18.12.2017р.