Справа № 802/2313/17-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

м. Вінниця

22 грудня 2017 р. Справа № 802/2313/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника третьої особи: ОСОБА_2

За відсутності відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження клопотання про забезпечення позову у справі

за позовом: ОСОБА_3

до: приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПАТ КБ "ПриватБанк"

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання протиправним та скасування рішення.

Позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким уповноваженим особам вчиняти реєстраційні дії та вносити записи/відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна: 1/1 частки житлового будинку за адресою: смт. Крижопіль, вул. Затишна, 2а.

У судовому засіданні представник позивача подану заяву підтримав та просив задовольнити.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідач у судове засідання не прибув.

Враховуючи положення Глави 10 КАС України суд дійшов висновку про можливість розглянути клопотання позивача про забезпечення позову за даної явки сторін у судове засідання.

Визначаючись щодо заявленого клопотання, суд виходив з такого.

15.12.2017 набув чинності Закон України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів № 2147-VІІІ, відповідно до якого Кодекс адміністративного судочинства України викладено у новій редакції.

Пунктом 10 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією КАС України.

Частиною 3 статті 3 КАС України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм КАС України дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обгрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2статті 150 КАС України.

Відповідно до абзацу другого пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача у справі.

Положення статті 150, 152 КАС України передбачають, що передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Необхідність забезпечення позову обґрунтована позивачем тим, що нотаріусом зареєстровано право власності на майно забезпечене іпотекою без належних на те правових підстав та в порушення вимог закону, оскільки іпотечний будинок, який належав позивачу відноситься до майна на яке згідно ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України" і на яке на даний час заборонено звернення стягнення без згоди іпотекодавця. Крім того, у даному випадку не були забезпечені вимоги ЗУ "Про іпотеку" та відповідного договору про обов'язкове повідомлення позивача як про виконання вимог кредитного/іпотечного договору, якому передує рішення іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, на переконання позивача, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до незаконного набуття права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна третіми особами, чим буде завдано шкоду інтересам позивача, який є власником квартири.

Доводи позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Предметом спору є рішення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.09.2016 за №31588183, яким проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: смт. Крижопіль, вул. Затишна, 2а за Публічним акціонерним товариством "ПриватБанк".

Суд, зазначає, що в обґрунтування заявленого клопотання позивачем не наведено обставин щодо необхідності забезпечення позову та позиція позивача не підтверджена жодними доказами.

Щодо посилань сторони позивача на наявність очевидної небезпека заподіяння майнової шкоди, то суд зазначає, що факт наявності оскаржуваного рішення сам по собі не заподіює майнову чи іншу шкоду, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків. У випадку заподіяння шкоди протиправним рішенням суб'єкта владних повноважень позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з вимогами про її відшкодування.

З наведених позивачем доводів та наданих доказів суд не вбачає існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також те, що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; що є обов'язковими критеріями під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, у суду відсутні підстави стверджувати про очевидні ознаки протиправності оскаржуваного рішення без розгляду справи по суті та дослідження поданих сторонами доказів у справі у судовому засіданні.

Водночас, вирішуючи питання щодо вжиття заходів забезпечення позову необхідно враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням певних видів забезпечення позову.

Тому розглянувши подане клопотання про забезпечення позову, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов'язаності заходів до забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання позивача слід відмовити.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Комар Павло Анатолійович