Справа № 820/4719/17
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 р. Справа № 820/4719/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

представника позивача Савві Л.Є.

представника відповідача Ковальчука Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Мороко А.С.) від 31.10.2017р. (повний текст складено 06.11.2017 р.) по справі №820/4719/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод"

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", звернувся до суду із адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.09.2017.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що враховуючи повідомлення Єдиного вікна подання електронних докумен тів ДФС України про своєчасне надходження звітності ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" до пошто вої скриньки ДФС, позивач вважає, що податковий розрахунок сум доходу, нара хованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них по датку (ф.І-ДФ) за 2 кв.2017р. був поданий до ДФС без порушення строків, ви значених п.49.18.2 ст.49 , ст.51 , п.176.2 (б) ст.176 Податкового кодексу Украї ни (далі - ПК України) та ним вжиті всі можливі заходи щодо передачі звітності засобами електрон ного зв'язку для своєчасного опрацювання їх в ДФС. Таким чином, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, відповідач дійшов до помилкового висновку про наявність в діях позивача порушення вимог законодавства.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 26.09.2017, винесене Харківським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Стягнути на користь ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби судовий збір у розмірі 1600 грн.

Не погодившись із судовим рішенням, Харківським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також неправильне та неповне дослідження доказів, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про їх обґрунтованість. Зазначив, що за наслідками перевірки встановлено порушення підприємством пункту 49.18.2 статті 49, статті 51, пункту 176.2 (б) ст. 176 ПК України, а саме: несвоєчасне подання до Харківського управління Офісу великих платників ДФС в електронному вигляді оригіналу податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і утриманого з них податку за формою № 1-ДФ за 2 квартал 2017 року № терміном подання до 09.08.2017, фактично подано 10.08.2017. Таким чином, оскільки встановлено порушення строків подання податкового розрахунку, то фіксуючи вказане порушення податковий орган діяв у межах та спосіб, передбачений законодавством. В зв'язку з чим, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим.

Позивач правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що співробітниками Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проведено камеральну перевірку ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" з питань своєчасності подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф.1-ДФ) за 2 квартал 2017 року, за наслідками якої складено Акт від 07.09.2017 № 1030/28-10-50-07-12/32565419.

Під час перевірки встановлено порушення підприємством пункту 49.18.2 статті 49, статті 51, пункту 176.2 (б) ст. 176 ПК України, а саме: несвоєчасне подання до Харківського управління Офісу великих платників ДФС в електронному вигляді оригіналу податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і утриманого з них податку за формою № 1-ДФ за 2 квартал 2017 року № терміном подання до 09.08.2017, фактично подано 10.08.2017.

Не погоджуючись із виявленими порушеннями, позивач надав заперечення до акту перевірки, за результатами розгляду яких Офісом великих платників податків ДФС надано відповідь від 21.09.2017 №49608/28-10-50-07-22, якою висновки акту камеральної перевірки залишено без змін, а заперечення позивача - без задоволення.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 26.09.2017, яким застосовано до ТОВ "ЛКЗМ" штраф у сумі 510,00 грн.

Позивач не погоджуючись із правомірністю нарахування штрафу на підставі вказаного податкового повідомлення-рішення, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки податковий розрахунок в електронній формі подано до податкового органу саме 09.08.2017 після 18 години, проте у останній день граничного строку подання такої звітності, тобто до 24 години, тому він вважається поданим у строк визначений ПК України. Тобто, відповідач необґрунтовано застосував до позивача штрафну санкцію у сумі 510 грн. за порушення термінів подання податкової звітності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно статті 51 ПК України, платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків. У визначених цим Кодексом випадках розрахунки подаються в електронному вигляді.

Особи, які відповідно до ПК України мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені ПК України для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається (пп. "б" п. 176.2 ст. 176 ПК України).

Пунктом 49.18.2 ст. 48 ПК України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Наказом Мінфіну від 13.01.2015 року №4 "Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку" затверджено нову форму Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ), а також Порядок його заповнення та подання податковими агентами.

Відповідно до ч.2.1 розділу ІІ Порядку, податковий розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий податковий розрахунок за календарний рік не подається.

Якщо останній день строку подання податкового розрахунку припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Таким чином, граничний термін надання податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і утриманого з них податку за формою №1ДФ за ІІ квартал 2017 року податкові агенти повинні надавати до 10.08.2017.

Згідно п.п. 2.3. Розділу ІІ Порядку, податковий розрахунок подається до контролюючих органів за місцезнаходженням податкового агента - юридичної особи або її відокремлених підрозділів чи до контролюючого органу за податковою адресою фізичної особи - податкового агента.

Податковий розрахунок подається податковими агентами в один із таких способів засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо використання електронного цифрового підпису відповідальної особи податкового агента у порядку, визначеному законодавством.

Подання податкового розрахунку засобами електронного зв'язку в електронній формі здійснюється відповідно до порядку підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку.

Пунктом 4 розділу III Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 № 320/15011 (далі - Інструкція № 233) визначено, що органи ДПС приймають податкову звітність з 9.00 до 18.00 щоденно, крім вихідних, святкових і неробочих днів.

У разі надходження податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС до 16.00 платнику податків протягом двох годин з моменту прийняття (неприйняття) надсилається друга квитанція, в іншому разі протягом перших двох годин наступного робочого дня.

При цьому в останній день граничного строку подання податкової звітності в електронній формі органи ДПС приймають податкову звітність до останньої години, тобто до 24.00 дня, в якому спливає такий граничний строк.

Згідно п. 7 розділу ІІІ Інструкції, при поданні податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку платник податків та органи ДПС повинні додержуватися такого зокрема такого порядку: платник податків створює податковий документ в електронному вигляді відповідно до затвердженого формату (стандарту) за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення.

Після підготовки платником податків податкового документа в електронному вигляді на нього накладаються ЕЦП посадових осіб платника податків у такому порядку: першим - ЕЦП головного бухгалтера (бухгалтера), другим - ЕЦП керівника, третім - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків.

Після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту).

Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Як було встановлено під час судового розгляду справи, позивачем засобами електронного зв'язку 08.08.2017 о 18:22 год. подано ДФС оригінал податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку форми №1ДФ за 2 квартал 2017р.

Також, 09.08.2017 об 11:38 год. позивачем засобами електронного зв'язку направлено до ДФС копію податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку форми №1ДФ за 2 квартал 2017 року.

Як зазначив представник позивача під час судового розгляду справи, у зв'язку з неотриманням квитанцій щодо доставлення поданих звітів, 09.08.2017 підприємство звернулось до Інформаційно-довідкового департаменту ДФС щодо неотримання квитанцій на звіт, який був відправлений 08.08.2017 р. Співробітник інформаційно-довідкового департаменту ДФС надав консультацію, що звітність, щодо якої тривалий час не отримано першої квитанції, необхідно подати знову та врахувати режим прийому звітності, наведений у розділі 135.03 "Загально-доступного інформаційно-довідкового ресурсу" ІДД ДФС.

Після цього, підприємством повторно подано копію податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку форми №1ДФ за 2 квартал 2017 року та отримано квитанцію № 1, відповідно до якої документ доставлено до центрального рівня ДФС 09.08.2017 в 17:49:31.

Також, повторно подано оригінал податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку форми №1ДФ за 2 квартал 2017 року, який доставлено до центрального рівня ДФС згідно повідомлення 09.08.2017 в 21:01:56. Проте, згідно квитанції № 1 про отримання оригіналу податкового розрахунку, яка надійшла до позивача з запізненням, оригінал податкового розрахунку доставлено до центрального рівня ДФС 10.08.2017 в 00:12:20.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 49.5 ст. 49 ПК України, у разі подання податкової звітності в електронній формі платник податку зобов'язаний здійснити таке відправлення на адресу відповідного контролюючого органу не пізніше закінчення останньої години дня, в якому спливає такий граничний строк.

Отже, з зазначених положень слідує, що якщо платник податків подав звіт до останньої години дня граничного строку, то звіт вважається поданим своєчасно.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем податковий розрахунок в електронній формі подано до податкового органу саме 09.08.2017 після 18 години, проте у останній день граничного строку подання такої звітності, тобто до 24 години, а тому висновки податкового органу про пропуск підприємством встановленого строку є помилковими.

Додатково колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підприємством вживались необхідні заходи для своєчасного подання до Харківського управління Офісу великих платників ДФС в електронному вигляді оригіналу податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і утриманого з них податку за формою № 1-ДФ за 2 квартал 2017 року № терміном подання до 09.08.2017 та затримка відбулась не з вини позивача.

Згідно п.п. 4.1.4 ПК України, податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно п. 110 Рішення ЄСПЛ по справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (заява №36985/97), адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Згідно п.п. 71, 73, 74 Рішення ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України» (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland).

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatismutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), заява №36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обовязків (див. рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelasv. Croatia).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pincv. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgov. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обовязок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див. рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pincv. The Czech Republic), п. 53, та «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Othersv. Romania), п. 38).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості визначення позивачу суми грошового зобов'язання на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, в зв'язку з чим, воно підлягає скасуванню у судовому порядку.

Колегія суддів вказує, що саме оскаржуваним рішенням податкового органу про нарахування штрафу порушено права позивача у сфері публічно-правових відносин. Тобто, в даному випадку наявність протиправних дій або бездіяльності іншого державного органу з приводу прийняття та опрацювання податкової звітності окремо не порушує права позивача, та їм може бути надана правова оцінка лише в контексті перевірки правомірності висновків податкового органу про порушення позивачем вимог діючого законодавства та нарахування за їх наслідками суми штрафних санкцій.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не довів законність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування, не довів правомірності власних дій, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2017р. по справі №820/4719/17 відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2017р. по справі №820/4719/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Мельнікова Л.В. Донець Л.О.
Повний текст постанови складено 26.12.2017 р.