Справа № 2-а-2440/11
Суддя: Чабаненко В. О.
Дата ухвалення: 2011-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2440/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2011 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Чабаненка В. О.

при секретарі - Шрейтер С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни справу за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Пирятинському районі про оскарження неправомірних дій, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПФУ в Пирятинському районі про оскарження неправомірних дій.

В позові вказав, що 15.07.1992 року він був обраний народним суддею Пирятинського районного суду Полтавської області і працював до 07.04.2009 року до звільнення у відставку.

Відповідно до ст.ст.43,44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків.

За суддею, що перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку.

Суддя, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу». Суддя у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

17.03.2009 року позивач був звільнений у відставку. Маючи статус судді у відставці позивач має право на отримання довічного грошового утримання, яке гарантує держава

Рішенням колегіального органу з призначення пенсії Управління пенсійного фонду України в Пирятинському районі від 23.11.2010 року №60 позивачу відмовлено у виплаті щомісячного довічного грошового утримання з посиланням на відсутність стажу роботи і пропозицією отримати довічне грошове утримання до досягнення ним 60 років. При таких умовах як вказується у відмові, позивач повинен був звільнитися за власним бажанням, а не у відставку. Ці два види звільнення різняться між собою тим, що суддя у відставці отримує щомісячне довічне грошове утримання, а звільнення за власним бажанням цього не допускає.

Позивач вважає дії Управління пенсійного фонду України в Пирятинському районі неправомірними і такими, що порушують його конституційні права.

Прохає суд:

- визнати дії відповідача неправомірними;

- скасувати рішення колегіального органу з припинення пенсії Управління пенсійного фонду України в Пирятинському районі від 23.11.2010р. №60.

- зобовязати Управління пенсійного фонду України в Пирятинському районі здійснити нарахування і виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2010р. в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, прохає їх задовольнити.

Встановлено,що Управлінням Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області своїм рішенням від 23 листопада 2010 року відмовлено позивачу ОСОБА_1, як судді у відставці, в призначенні довічного щомісячне грошове утримання вказавши, що стаж роботи судді який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання становить 16 років 8 місяців 24 дні, при цьому не зараховано до стажу судді, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання, термін строкової служби в армії та половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному закладі.

Суд вважає дії Управління Пенсійного фонду України в Пирятинському районі про відмову у призначенні позивачу довічного щомісячного грошового утримання неправомірними виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи позивач з 15.07.1992 року до 7.04.2009 року працював суддею Пирятинського районного суду Полтавської області. З 4 травня 2008 року мав право на отримання щомісячного грошового утримання, оскільки на даний період мав стажу роботи судді більше 20 років, до стажу роботи для призначення щомісячного грошового утримання, відповідно до ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» та Постанови Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005року №865»зараховано стаж роботи на посаді судді, консультанта Комсомольського міського народного суду Полтавської області 1 рік 3 місяці 27 днів, період проходження строкової військової служби 2 роки 3 місяці 10 днів, загальний стаж, який давав право для призначення щомісячного грошового утримання, складав 20 років. З 4 травня 2008 року він продовжував працювати суддею та отримував призначене щомісячне грошове утримання.

На 7.04.2009 року ОСОБА_1 мав стаж роботи який дає право на відставку та на отримання щомісячного грошового утримання більше 20 років, та отримував щомісячне грошове утримання в розмірі 80% його заробітку.

На підставі постанови Верховної Ради України від 17.03.2009 року № 1139-VI та наказу голови Пирятинського районного суду Полтавської області від 27.12.2010 року № 28 п.1 від 2.04.2009 року позивача звільнено з 7.04.2009 року у відставку та припинено виплати щомісячного грошового утримання.

3 8 квітня 2009 року по 30 листопада 2010 року ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Пирятинському районі і отримував довічне грошове утримання в розмірі 80% його заробітної плати.

Відповідно до рішення №60 від 23 листопада 2010 року відповідач відмовив позивачеві в призначенні довічного грошового утримання, вказавши, що стаж роботи судді який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання становить 16 років 08 місяців 24 дні, при цьому не зараховано до стажу судді, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання, термін строкової служби в армії та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному закладі.

З вказаним рішенням відповідача погодитися неможливо через його неправомірність.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232 Х-11 «Про військовий обовязок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ст.43 Закону України судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від податку щомісячне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки, але не більше ніж до 90 відсотків заробітної плати судді.

Згідно п.3.1 постанови Кабінету міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів»від 3 вересня 2005 року № 865 з відповідними змінами та доповненнями, яка є наразі чинною, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Згідно із п. 1.2 постанови Правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 «Про затвердження порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України» щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного після відрахування зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у звязку з поданням заяви у відставку.

Відповідно до вищевказаних нормативних актів позивач має стаж роботи суддею 16 років 8 місяців 24 дні, також проходив строкову військову службу у Радянській армії з 30 жовтня 1982 року по 14 лютого 1985 року 2 роки 3 місяці 10 днів, половина строку навчання в Харківському юридичному інституті з 1 вересня 1985 року по 30 червня 1989 року 1 рік 11 місяців, а усього має стаж 20 роки 11 місяців 4 дні, який надає йому право на відставку, яким він скористався, та на отримання довічного щомісячного грошового утримання в розмірі 80% його заробітку, яке він і отримував до дня звільнення у відставку оскільки на підставі постанови Верховної Ради України від 17.03.2009 року № 1139-VI та наказу голови Пирятинського районного суду Полтавської області від 2.04.2009 року № 28 п.1 позивача звільнено у відставку та припинено виплати щомісячного грошового утримання.

Вказані обставини підтверджені в судовому засіданні матеріалами справи одержувача щомісячного довічного грошового утримання,а саме:

З копії трудової книжки позивача вбачається, що позивач проходив строкову військову службу у Радянській армії з 30 жовтня 1982 року до 14 лютого 1985 року, навчався в Харківському юридичному інституті з денною формою навчання з 1 вересня 1985 року по 30 червня 1989 року , з 15 липня 1992 року до 7 квітня 2009 року працював суддею Пирятинського районного суду Полтавської області.

Згідно копії наказу від 11.07.08р. наказом в.о. начальника Територіального управління Державної Судової адміністрації в Полтавській області № 46.2 позивачу встановлено та призначено виплату щомісячного грошового утримання з 4 травня 2008 року, розмір довічного грошового утримання 80%.

Відповідно до копії постанови Верховної Ради України від 17.03.2009 року № 1139-VI ОСОБА_1 звільнено з посади судді відповідно до п.9 частини пятої статті 126 Конституції України, статей 15 та 43 Закону України «Про статус суддів», згідно наказу голови Пирятинського районного суду Полтавської області від 2.04.2009 року № 28 п.1 позивача звільнено у відставку та припинено виплати щомісячного грошового утримання.

Суд вважає, що відповідач необґрунтовано, в порушення ч.1 ст.2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232 Х-11 «Про військовий обовязок і військову службу», який передбачає, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. А також в порушення п.3.1 постанови Кабінету міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів»від 3 вересня 2005 року № 865 з відповідними змінами та доповненнями, яка є наразі чинною, в якому вказано, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби, не зарахував до стажу позивача, що надає право на призначення та отримання довічного щомісячного грошового утримання у розмірі 80% його заробітної плати, час проходження строкової військової служби у армії та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі .

Дії відповідача у відмові у призначенні позивачеві довічного грошового утримання, є неправомірними та такими, що порушують його права.

Твердження відповідача у своєму письмовому клопотанні про правомірність прийняття рішення №60 від 23.11.2010 року про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання позивачу суд оцінює критично і воно спростовується зібраними судом доказами.

Судові витрати позивач взяв на себе, прохаючи суд їх не стягувати на його користь.

Виходячи з вищенаведеного суд визнав позовні вимоги правомірними, обґрунтованими , які підлягають задоволенню

На підставі викладеного, керуючись Законом України від 25.03.1992 року № 2232 Х-11 «Про військовий обовязок і військову службу», ст. 43 Закону України «Про статус суддів» та Постанови Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005року №865» ст.ст. 5-15,71,86,158-163, 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до УПФУ в Пирятинському районі про оскарження неправомірних дій задовольнити.

Визнати рішення №60 Управління Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області від 23 листопада 2010 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання неправомірним.

Скасувати рішення №60 колегіального органу з призначення пенсії Управління Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області від 23 листопада 2010 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області зарахувати ОСОБА_1 в стаж роботи судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання час проходження строкової військової служби у армії та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі і призначити та сплачувати йому довічне щомісячне грошове утримання з 1 грудня 2010 року у розмірі 80% його заробітної плати.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_2