Справа № 820/7127/16
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 р. Справа № 820/7127/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Спаскіна О.А.
Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.
позивача ОСОБА_1 та його представника Верещаки Н.В.
представника відповідача (ВЧ НОМЕР_1 ) Удода Б.В,
представника (ХОВК) Новикова В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2017р. (м. Харків, суддя Тітов О.М., повний текст складено 26.09.17) по справі № 820/7127/16
за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1
про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 , керівництва ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2016 року №545 дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність.
Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2016 року №545 в частині накладення на майора ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність.
Скасовано наказ від 02.06.2016 року №44 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині не виплати майору ОСОБА_1 премії та надбавки за виконання особливо важливих завдань за травень 2016 року.
Зобов`язано військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути питання щодо нарахування та виплати премії та надбавки за виконання особливо важливих завдань за травень 2016 року майору ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Військова частина НОМЕР_1 , не погодившись з даною постановою суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилково висновку про їх обґрунтованість. Зауважує, що командиром військової частини НОМЕР_1 наказом від 10.05.2016 року №545 притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності в межах компетенції, наданої Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Зазначає, що у відношенні до позивача було застосовано таке дисциплінарне стягнення з метою не допущення переміщення його на нижчу посаду або звільнення з військової служби.
Представник відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі. Крім того, подав клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропущення позивачем місячного строку звернення до суду з позовом.
Позивач та його представник в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги та зазначили, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачають.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 та клопотання про залишення позову без розгляду підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.
Міністерство оборони України в судове засідання суду апеляційної інстанції свого представника не направив, повідомлений своєчасно та належним чином. Жодних клопотань та пояснень з приводу апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 не надав.
Суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Враховуючи, що відповідач оскаржує постанову суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що майор ОСОБА_1 з 1993 року перебуває на військовій службі.
До липня 2016 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника військового комісара начальника мобілізованого відділення Московського районного військового комісаріату міста Харкова
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2015 року №359 Про підсумки виконання п`ятої черги часткової мобілізації на позивача було накладено дисциплінарне стягнення Попередження про неповну службову відповідність.
На виконання вказаного наказу, наказами військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.08.2015 року №229 та від 05.08.2015 року №230 позивачу не було виплачено надбавку за виконання особливо важливих завдань за липень 2015 року та премію за липень 2015 року.
В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2016 року №545 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності на позивача було накладено дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність.
На виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 №545 від 10.05.2016 р. наказом військового комісара Московського районного військового комісаріату від 02.06.2016 р. №44 позивачу не було виплачено премію та надбавку за виконання особливо важливих завдань за травень 2016 року.
Не погоджуючись з такими рішеннями відповідачів, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що командир військової частини НОМЕР_1 , виносячи оскаржуваний наказ, діяв не на підставі, не в спосіб, що передбачені законами України, та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, тому наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2016 року №545 в частині накладення на майора ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність підлягає скасуванню. Крім того, суд дійшов висновку, що для повного забезпечення захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та скасувати наказ від 02.06.2016 року №44 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині не виплати майору ОСОБА_1 премії та надбавки за виконання особливо важливих завдань за травень 2016 року і зобов`язати військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути питання щодо нарахування та виплати премії та надбавки за виконання особливо важливих завдань за травень 2016 року майору ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до положень пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
У розумінні статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з частинами першої та другої статті 5 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військовослужбовці, резервісти та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад та офіцерський склад; офіцерський склад, зокрема на старший офіцерський склад, до якого віднесено військове звання майор.
Частиною 1 статті 3 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, Закони України Про оборону України, Про Збройні Сили України, Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Зокрема, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі за текстом - Дисциплінарний статут), дія якого поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.
У розумінні статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Так, згідно з положеннями статей 11 та 12 Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.
Статтею 68 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень, що мажуть бути накладені на старших офіцерів, а саме: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Так, положеннями статті 83 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Як вбачається з аналізу вищевказаних норм права види дисциплінарних стягнень які накладаються на військовослужбовців Збройних сил України, порядок їх застосування та виконання визначається Законом України Про дисциплінарний статут Збройних Сил України. Так відповідно до статті 68 вказаного закону на офіцерів може бути накладено дисциплінарне стягнення, а саме попередження про неповну службову відповідність.
Статтею 73 Закону визначено, що командиру військової частини НОМЕР_1 (командувачу військ оперативного командування) надано право накладати на офіцерів дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність.
Відповідно до статті 102 Дисциплінарного статуту Попередження про неповну службову відповідність застосовується одноразово накладається наказом посадової особи, якій цим Статутом надано таке право. Якщо протягом року після накладення цього стягнення військовослужбовець не виправив своєї поведінки зразковим виконанням військового обов`язку і стягнення не відіграло своєї ролі, командир приймає рішення про переміщення військовослужбовця на нижчу посаду чи звільнення з військової служби. Подання відповідних документів здійснюється в установленому порядку.
З положень даної статті випливає, що роль та мета дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність полягає в тому, щоб військовослужбовець, на якого накладено таке стягнення, протягом встановленого строку в один рік повинен виправити свою поведінку зразковим виконанням свого військового обов`язку, на підтвердження чого складається на військовослужбовця службова позитивна характеристика.
Також вказана стаття регулює питання та встановлює строк для реалізації мети дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність, який складає один рік.
У випадку якщо ж стягнення не відіграло своєї ролі та військовослужбовець не виправив своєї поведінки за рік - командир приймає рішення про переміщення військовослужбовця на нижчу посаду чи звільнення з військової служби.
З матеріалів справи вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2016 року №545 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності на позивача було накладено дисциплінарне стягнення, попередження про неповну службову відповідність, при цьому, дисциплінарне стягнення, попередження про неповну службову відповідність, накладене наказом №359 від 14.07.2015р., знято або скасовано не було.
Поряд з цим суд зазначає, що з дати винесення наказу №359 від 14.07.2015 р. до винесення наказу від 10.05.2016 року №545 минуло менше одного року.
Тобто, командиром військової частини НОМЕР_1 було винесено наказ від 10.05.2016 року №545 про застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді - попередження про неповну службову відповідність, не дивлячись на те, що до ОСОБА_1 вже було застосоване таке дисциплінарне стягнення наказом №359 від 14.07.2015 р., з дня винесення якого не минуло одного року.
Отже, командуванням військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимогам статті 102 Закону України Про дисциплінарний статут Збройних Сил України, було повторно накладено на позивача дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність, під час дії такого ж дисциплінарного стягнення.
Таким чином, судова колегія вважає, що командир військової частини НОМЕР_1 виносячи оскаржуваний наказ діяв не на підставі, не в спосіб, що передбачені законами України, та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, тому наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2016 року №545 в частині накладення на майора ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність підлягає скасуванню.
Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про застосування в даному випадку положень ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України та скасувати наказ від 02.06.2016 року №44 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині не виплати майору ОСОБА_1 премії та надбавки за виконання особливо важливих завдань за травень 2016 року і зобов`язати військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути питання щодо нарахування та виплати премії та надбавки за виконання особливо важливих завдань за травень 2016 року майору ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача.
Щодо строку звернення позивача до суду, про порушення якого наголошує Вйськова частиниа А1314 в заявленому в судовому засіданні клопотанні про залишення позову без розгляду, колегія суддів зауважує на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був ознайомлений з оскаржувальним наказом №545 від 10.05.2016 року в червні 2016 року. До суду звернувся із оскарженням даного рішення 27.12.2016 року.
Відповідно до ч.3 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Враховуючи наведене, строк на звернення до суду пропущений, оскільки адміністративний позов подано поза межами строку звернення до суду за захистом свого порушеного права.
Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску (ч.1 ст.121 КАС України).
Вирішуючи питання про поважність причин пропущення строку звернення до суду з позовом, необхідно враховувати, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:
1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк;
2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк. Тому не може бути визнано поважною причиною пропуску строку, наприклад, умисне неодержання особою поштової кореспонденції з суду;
3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;
4)ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
З матеріалів справи вбачається, що, неможливість позивача щодо своєчасного звернення до суду з позовом була пов`язана з перебуваня з липня 2016р. в зоні проведення антитерористичної операції, де позивач виконував завдання по захисту територіальної цілісності України та не мав можливості звернутися до суду, а з 30 червня 2016 року по 5 липня 2016 року знаходився на лікарняному. Зазначене підтверджується медичнуою довідкою від 30.06.2016 року № 184, медичною довідкою від 02.07.2016 року № 186, витягом з наказу командиру ОТУ "Донецьк" Антитерористичного центру при СБУ від 30.07.2016 року № 214, витягом з наказу командиру ОТУ "Донецьк" Антитерористичного центру при СБУ від 14.11.2016 року № 323, витягом з наказу командира ОТУ "Луганськ" від 01.11.2016 року № 309, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до п. 1 оглядового листа ВАС України від 06.08.2008 р. N 1367/100/13-08 "Про практику застосування окремих приписів Кодексу адміністративного судочинства України (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим адміністративним судом України)" тимчасова непрацездатність особи, яка бере участь у справі, підтверджена медичною установою, визнається поважною причиною пропуску процесуальних строків, які підлягають поновленню або продовженню судом.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку про залишення без задоволення клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду по справі № 820/7127/16 та визнання поважними причини пропуску звернення до суду по справі за позовом ОСОБА_1 .
Крім того, судова колегія зауважує, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2017р. клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування наказу залишено без задоволення; визнано поважними причини пропуску звернення до суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування наказу. Ухвала оскарженню не підлягає.
Відповідно до вимог ч.2 ст.185 КАС України (в редакції, чинній на дату подання апеляційної скарги) ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від постанови суду повністю або частково у випадках, встановлених цим Кодексом. Заперечення на інші ухвали можуть бути викладені в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції.
Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 заперечень щодо ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2017р. не містить.
З огляду на наведені обставини та законодавчі приписи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 , керівництва ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2016 року №545 дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність; визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2016 року №545 в частині накладення на майора ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність; скасування наказу від 02.06.2016 року №44 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині не виплати майору ОСОБА_1 премії та надбавки за виконання особливо важливих завдань за травень 2016 року; зобов`язання військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути питання щодо нарахування та виплати премії та надбавки за виконання особливо важливих завдань за травень 2016 року майору ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.
Натомість, відповідачі, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надали жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2017р. по справі № 820/7127/16 залишити без задоволення .
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2017р. по справі № 820/7127/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Любчич Л.В.
Повний текст постанови складено та підписано 26.12.2017 р.