Справа № 826/13939/17
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2017-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

15 грудня 2017 року м. Київ№ 826/13939/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом ОСОБА_1
до Генеральної прокуратури України
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов'язання Генеральну прокуратуру України розглянути заяви від 24 вересня 2017 року, 12 травня 2017 року, 13 травня 2017 року з наданням вмотивованої, обгрунтованої відповіді по кожному кримінальному провадженню та кожній постанові суддів з поновленням порушених прав з визначенням відповідачів для відшкодування завданої йому шкоди.

Ухвалою суду від 6 листопада 2017 року відкрито провадження у справі та запропоновано відповідачу у строк до 7 грудня 2017 року надати суду письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача.

Представником відповідача через канцелярію суду подане клопотання про закриття провадження у справі з підстав непідсудності справи адміністративному суду. На підтвердження своєї позиції відповідачем надано копії звернень ОСОБА_1, з яких вбачається, що позивач звертався до Генеральної прокуратури України із заявами про вчинення кримінальних злочинів посадовими особами прокуратури Черкаської області та керівником Уманської місцевої прокуратури м. Умань.

Надаючи оцінку клопотанню відповідача, суд виходить з наступного.

На час звернення позивача до суду діяв Кодекс адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-ІV (із змінами та доповненнями). Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII Кодекс адміністративного судочинства України викладено у новій редакції, яка набрала чинності з 15 грудня 2017 року.

Норми Кодексу адміністративного судочинства України, які діяли на час звернення позивача до суду, та норми Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15 грудня 2017 року, є тотожними в частині визначення юрисдикції адміністративного суду.

При цьому суд зазначає, що позивачем не було надано суду копій звернень до прокуратури, а тому у суду були відсутні підстави для надання оцінки предмету звернення під час відкриття провадження у справі.

Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15 грудня 2017 року).

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15 грудня 2017 року, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Водночас суд звертає увагу позивача, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час перевірки заяви про злочин та її вирішення, виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

Як встановлено під час розгляду справи, спірні правовідносини виникли щодо неправомірності дій, на думку позивача, Генеральної прокуратури України при розгляді його заяв щодо наявності в діях працівників прокуратури фактів вчинення злочинів, передбачених статтями 364, 366, 367, 368, 382, 384 Кримінального кодексу України.

Разом з тим, порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування та прокурора врегульовано кримінальним процесуальним законодавством.

Також у рішенні Конституційного Суду від 14.12.2011 №19-рп/2011 (справа №1-29/2011) зазначено, що, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства). До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України). Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині третій статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме справи: що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції (пункти 1, 2, 3, 4).

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Згідно частини першої статті 1 Кримінального процесуального кодексу України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 Кримінального процесуального кодексу України).

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування передбачено статтями 303, 314-316 Кримінального процесуального кодексу України.

При цьому, як зазначив відповідач, заяви про кримінальні правопорушення, що надійшли на розгляд Генеральної прокуратури України, направляються для організації досудового розслідування з дотриманням територіального принципу до прокуратури відповідного рівня, згідно вимог пунктів 3.6, 3.8 Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені правопорушення, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 3 грудня 2012 року № 125.

З огляду на наведене суд зазначає, що компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 238, ст. 241 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження в адміністративній справі.

2. Попередити позивача, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

3. Ухвалу направити сторонам.

Згідно частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Суддя М.А. Бояринцева