Справа № 520/8610/17
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 520/8610/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Куриленко О.М.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусика А.Г.,

суддів Зуєвої Л.Є. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Центрального об'єднаного Управління пенсійного фонду у м.Одесі на постанову Київського районного суду м.Одеси, ухвалену в порядку письмового провадження 28 вересня 2017 року в м.Одесі по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного Управління пенсійного фонду у м.Одесі про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного Управління пенсійного фонду у м.Одесі (далі УПФУ) про визнання протиправними дії УПФУ щодо застосування заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік при призначенні пенсії за віком та зобов'язання УПФУ здійснити розрахунок та виплату пенсії з 13 червня 2017 року із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за три календарні роки, що передують року звернення з заявок про призначення пенсії за віком з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду, УПФУ подало апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що ним було правомірно відмовлено у застосуванні середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, оскільки в даному випадку відбулося переведення з одного виду пенсії на інший, а тому і застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 02 січня 2002 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» при цьому продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

13 червня 2017 року позивач звернувся до УПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, надавши всі необхідні документи для призначення пенсії.

Згодом, 05 липня 2017 року позивач звернувся до УПФУ із заявою про застосування для розрахунку пенси середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсі відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до розпорядження № 3853 від 16 червня 2017 року позивачу, було призначено пенсію за віком у розмірі 1538,17 гривень та було проведено зміну показника року середньої шляхом коригування.

19 липня 2017 року позивач отримав листа від 19 липня 2017 року № 279/К-11, яким йому було відмовлено у застосуванні середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, як це встановлено ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», обґрунтовуючи тим, що позивачу здійснено переведення з одного виду пенсії на інший, а тому і застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Вказані обставини визнані сторонами та суд не має обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності.

Вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон) законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

У відповідності до ст.1 Закону особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

За змістом ст.7 Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором; при цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону, і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною 3 ст. 45 вказаного Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що раніше було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, оскільки основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що позивачу було призначено пенсію за вислугу років згідно вимог Закону, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів приходить до висновку, що у подальшому при розрахунку пенсії за віком позивачу згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передували року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років. Водночас, відповідачем при розрахунку розміру пенсії позивачу за віком застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, що суперечить вказаним вимогам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів зазначає, що вказана правова позиція узгоджується з висновками, зробленими Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дії УПФУ щодо застосування заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік при призначенні позивачу пенсії за віком та зобов'язання УПФУ здійснити розрахунок та виплату пенсії позивачу з 13 червня 2017 року із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за три календарні роки, що передують року звернення з заявок про призначення пенсії за віком з урахуванням вже отриманих сум пенсії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, за змістом ідентичні наданим до адміністративного позову запереченням, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного Управління пенсійного фонду у м.Одесі - залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2017 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку ст.328-331 КАС України.

Головуючий: ОСОБА_3
Суддя: Суддя: ОСОБА_4 ОСОБА_1