Справа № 2-а-1607/11
Суддя: Іващенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2011-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1607/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2011 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Іващенко Ю. А.

при секретарі Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про стягнення одноразової компенсації при встановленні групи інвалідності та допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про стягнення одноразової компенсації при встановленні групи інвалідності та допомоги на оздоровлення.

У позовній заяві вказав, що він являється ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1- ї категорії.

19.04.2010 року згідно висновку МСЕК йому встановлена друга група інвалідності, так як він має захворювання пов'язане з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено виплата одноразової грошової компенсації учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС, що стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи і яка виплачується в розмірі : інвалідам ІІ групи - 45 мінімальних заробітних плат. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності.

Також відповідачем йому мала бути нарахована та виплачена щорічна разова допомога на оздоровлення за 2003 2010 роки в розмірі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до вимог ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої ЗУ «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, яка у вказаний період виплачувалася на підставі Постанов КМУ у розмірі, що є значно меншим, ніж той, що передбачений чинним законодавством.

На його звернення до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про нарахування та виплату одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення за 2003-2010 роки, отримав відповідь про те, що дані виплати йому нараховані згідно чинного законодавства.

З даною відповіддю він не погоджується, вважає її неправомірною.

Позивач прохає суд визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради щодо відмови в призначенні та проведенні виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров»ю по 2 групі інвалідності , щорічної допомоги на оздоровлення за 2003-2010 роки в розмірах, передбачених ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров»ю по 2 групі інвалідності в сумі 39495,6 грн. та щорічну допомогу на оздоровлення за 2003-2010 роки в сумі 16474,9 грн.

Ухвалою суду від 23.03.2011 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду за позовними вимогами до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про визнання не правомірними дій управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області щодо призначення та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2003-2009 роки відмовлено, позовну заяву ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про стягнення одноразової компенсації при встановленні групи інвалідності та допомоги на оздоровлення, в частині позовних вимог про визнання не правомірними дій управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області щодо призначення та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2003-2009 роки залишено без розгляду у звязку з пропуском установленого законом строку звернення до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явився, направив на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області розгляд справи прохало відкласти через перебування начальника відділу організаційно правової роботи у відпустці у зв»язку з навчанням.

Суд вважає, що неявка за вказаних у листі причин одного з працівників відповідача, не є поважною, оскільки перебування у відпустці працівника, відповідального за певну ділянку роботи, покладає на начальника обов»язок забезпечити представництво інтересів відповідного органу, в тому числі і в судовому засіданні.

Таким чином, суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши обставини, докази справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

У відповідності до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із змінами і доповненнями, передбачено виплата одноразової компенсації учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі інваліду 2 групи - 45 мінімальних заробітних плат. На час встановлення інвалідності позивачу 19.04.2010 року норма ст. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи була чинною.

Згідно ст.71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи, дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього закону.

Постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836 затверджено порядок та умови призначення і виплати одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами в наслідок Чорнобильської катастрофи та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою. Згідно цієї постанови проводиться виплата позивачу одноразової компенсації .

Позивач являється інвалідом ІІ групи з 19.04.2010 року по захворюванню , пов»язаному з виконанням обов»язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв»язку з чим має право на отримання одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі, що обраховується від розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з письмовою відповіддю на заяву позивача про виплату одноразової компенсації у відповідності зі ст. 48 Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи Управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради повідомляє , що йому згідно розпорядження від 22.06.2010 року призначена одноразова компенсація за шкоду заподіяну здоровю , як інваліду ІІ групи в розмірі 284,40 грн., який встановлювався на підставі розмірів, передбачених Постановою Кабінету міністрів України №836 від 26.07.1996 р.

При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи з умов ст. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплата одноразової компенсації учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється з мінімальної заробітної плати , яка склалася на момент виплати.

При розгляді даного спору суд керувався принципом верховенства права, що передбачено ст. 8 Конституції України, взявши в основу Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який має вищу юридичну силу ніж Постанова КМУ №836, на яку посилаються відповідачі.

Крім того, суд звертає увагу сторін на те, що реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань судом не приймається до уваги.

Так, у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобовязання, взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу повязана з іншим принципом відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобовязань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

У Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Місцевий орган праці та соціального захисту населення є тим органом, який безпосередньо відповідає від імені держави щодо забезпечення належних виплат конкретному громадянину, при цьому питання фінансування цих органів не є питаннями громадянина, і не впливають на його права.

Таким чином, суд вважає, що належним відповідачем по справі є Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лубенської міської ради, яке повинно здійснювати дії по поновленню прав позивача.

Позовні вимоги позивача щодо зобов'язання нарахувати та виплатити компенсацію у конкретно визначеній грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе функцію органу, на який законодавством покладено такі повноваження.

Крім цього, ОСОБА_1 на підставі рішення відповідача від 05.02.2010 року (а.с. 14) як інваліду 2 групи нараховано та виплачено щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік в розмірі 100 грн., що підтверджується довідкою відповідача від 07.02.2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

Згідно частини четвертої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 06.06.96 р. N 230/96-ВР щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам 2 групи в розмірі 5 (п'яти) мінімальних заробітних плат.

Частиною 7 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Застосування до спірних правовідносин при виплаті позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2010 рік постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" судом не береться до уваги, оскільки положення даних постанов звужують обсяг встановлених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" прав осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачеві підлягають застосуванню норми Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Таким чином, позивач мав право на отримання в 2010 році щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат із розрахунку розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, встановлених Законами України про Державний бюджет на відповідні роки.

Місцевий орган праці та соціального захисту населення є тим органом, який безпосередньо відповідає від імені держави щодо забезпечення належних виплат конкретному громадянину, при цьому питання фінансування цих органів не є питаннями громадянина, і не впливають на його права.

Таким чином, суд вважає, що належним відповідачем по справі є управління праці та соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації, яке повинно здійснювати дії по поновленню прав позивача.

Позовні вимоги позивача щодо зобов'язання нарахувати та виплатити допомогу на оздоровлення у конкретно визначеній грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе функцію органу, на який законодавством покладено такі повноваження.

З метою забезпечення інтересів управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, який фінансується за рахунок держави, є її структурними підрозділами з особливим статусом, позивач звільнений від сплати судових витрат, суд вважає за можливе витрати по справі віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 5-12, 158 -163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про стягнення одноразової компенсації при встановленні групи інвалідності та допомоги на оздоровлення задовольнити частково.

Зобов»язати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоровю, як інваліду 2 групи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого ЗУ „Про державний бюджет України на відповідний рік, відповідно до вимог ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням вже виплачених сум одноразової компенсації.

Зобовязати до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік в розмірі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до вимог ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як інваліду 2 групи, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого ЗУ „Про державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням виплачених сум на оздоровлення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_2