Справа № 336/3547/17
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

08.11.17Справа № 336/3547/17
Пр. № 2-а/336/347/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

8 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Щасливої О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій незаконними, зобовязання вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання незаконними дій відповідача щодо відмови в призначенні їй пенсії за вислугу років із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014, 2015 та 2016 роки, а також про зобовязання відповідача призначити та виплачувати їй пенсію за вислугу років згідно із п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки та здійснити виплату різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В позові зазначає, що вона з 20 лютого 2001 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя і отримує пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Одночасно має право на отримання пенсії за вислугу років як працівник охорони здоровя у відповідності до положень ст. ст. 51, 52, п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. п. 2, 16 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у звязку з чим 29 травня 2017 року року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років, однак відповідач 6 червня 2017 року письмово повідомив, що їй вже призначено пенсію за віком, а призначення пенсії за вислугу років за умови, що особа досягла пенсійного віку і до цього не скористалася правом на призначення пенсії за вислугу, не передбачено законом, тому її заява залишена без задоволення. Позивач вважає дії відповідача неправомірними, такими, що посягають на її право на отримання пенсії відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка регламентує право окремих категорій громадян на отримання пенсії за вислугу років за умови дотримання певних умов, серед яких таку умову, як призначення цієї пенсії лише до досягнення пенсійного віку, не передбачено. І так як за призначенням пенсії за вислугу років вона звернулася вперше, відповідачу необхідно застосовувати порядок, передбачений ст. ст. 26, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення спору, до суду не зявилась, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову і вирішення справи у її відсутність.

З аналогічною заявою, яка містить заперечення проти позову, звернувся до суду і відповідач.

Вказані обставини зумовили розгляд справи у письмовому провадженні.

З письмових заперечень відповідача випливає, що позивач з 20 лютого 2001 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Її заява від 29.05.2017 року про призначення пенсії за вислугу років задоволенню не підлягає, оскільки: по-перше, за формою і змістом вона не відповідає формі, встановленій «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1; по-друге, статтею 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право окремих категорій громадян до досягнення віку, що дає право на пенсію за віком, звернутися за призначенням пенсії за вислугу років. І так як позивач ініціює вирішення цього питання після досягнення віку, що дає право на отримання пенсії, така заява задоволенню не підлягає.

У звязку з викладеним просить про відмову у задоволенні позову.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що 5позивач з 20 лютого 2001 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Її заява від 29.05.2017 року про призначення пенсії за вислугу років залишена баз задоволення на підставі листа начальника управління від 06.06.2017 року (а. с. 10).

В преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

В силу ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно із ст. 7 Закону звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Як випливає із змісту ст. 51 Закону, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно із п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники, зокрема, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів, станом на 1 квітня 2015 року не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року не менше 26 років 6 місяців.

На момент звернення до відповідача з заявою про призначення цього виду пенсії позивачеві виповнилося повних 71 рік і вона мала 41 рік спеціального страхового стажу на роботі в галузі охорони здоровя, що означає наявність передбачених законом передумов для призначення пенсії за вислугу років.

Відмова в призначенні цієї пенсії за вказаних обставин є такою, що не ґрунтується на законі, а посилання відповідача на зміст ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою, на думку відповідача, право осіб на призначення цього виду пенсії обмежено настанням пенсійного віку, є наслідком невірного тлумачення цього змісту, так як є очевидним, що вік, який дає право на пенсію, зазначається в контексті згадування особливостей вказаних робіт і їхнього негативного впливу на професійну працездатність та придатність до досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до п. 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії за вислугу років призначаються на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», при використанні всіх флокул та розрахунків, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вимога позову про застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передували зверненню за призначенням пенсії, підлягає задоволенню, оскільки в формулі, наведеній в частині другій ст. 40 Закону України«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для обчислення заробітної плати, що враховується при призначенні пенсії, множником є середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (Зс).

За змістом ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень та про зобовязання відповідача вчинити певні дії.

З огляду на викладене суд вбачає всі підстави для захисту права позивача в обраний нею спосіб і зобовязання відповідача призначити та виплачувати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 29 травня 2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за останні три роки, що передували зверненню з заявою про призначення пенсії за вислугу років, виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 159-162, 185, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобовязати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 29 травня 2017 року відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»и у розмірі, обчисленому із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2014-2016 рои), та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.В. Щаслива