Справа № 158/2986/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/12461/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Гулида Р.М. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

від відповідача - Таран О.П.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Тарана Олександра Павловича, діючого від імені та в інтересах громадянина Республіки Індія ОСОБА_4, на постанову Ківерцівського районного суду Волинської обл. від 28.11.2017р. в адміністративній справі за позовом Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Індія ОСОБА_4 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України (суддя суду І інстанції: Костюкевич О.К., час та місце ухвалення, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 15 год. 32 хв. 28.11.2017р., м.Ківерці Волинської обл., 28.11.2017р.),-

В С Т А Н О В И Л А:

22.11.2017р. позивач Львівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив продовжити строк затримання відповідача громадянина Республіки Індія ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, який підлягає примусовому видворенню за межі України; продовжити тримання відповідача громадянина Республіки Індія ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні «Волинський» ДМС України, с.Журавичі Ківерцівського району Волинської обл. на строк, визначений п.7 ст.183-7 КАС України; в порядку п.2 ст.183-7 КАС України, п.5 ч.2 ст.256 КАС України допустити негайне виконання постанови (а.с.1-4).

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської обл. від 28.11.2017р. заявлений позов задоволено; продовжено строк затримання громадянина Республіки Індія ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення його примусового видворення, строком на 3 (три) місяці, а саме до 01.03.2018р.; постанову суду допущено до негайного виконання (а.с.28-30).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив представник адвокат Таран О.П., діючий від імені та в інтересах громадянина Республіки Індія ОСОБА_4, який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення у справі, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.44-45).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом лише 28.11.2017р.; у цей же день судом прийнято оскаржуване рішення. Звідси, питання про продовження строку затримання вирішено за три календарні дні до його закінчення, чим не дотримані приписи ч.9 ст.187 КАС України.

Окрім цього, у позовній заяві зазначені дві вимоги: про продовження строку затримання іноземця та продовження тримання в пункті тимчасового тримання, однак судом самостійно змінено предмет позову та задоволено позов із викладенням на власний розсуд позовних вимог, що є порушенням процесуального закону.

Під час апеляційного розгляду представником апелянта подані доповнення до апеляційної скарги, згідно яких Управлінням ДМС України у Волинській обл. видано відповідачу довідку про звернення за захистом в Україні, термін дії якої продовжено до 07.02.2018р. За таких умов останній не може згідно вимог Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» бути висланим або примусово повернутим в країну проживання (а.с.60-61, 62-63).

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скраги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач громадянин Республіки Індія ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., діючи в групі осіб, вчинив незаконне, поза межами пунктів пропуску перетинання державного кордону із України в Республіка Польща на ділянці відділу прикордонної служби «Рава-Руська», в районі 629 прикордонного знаку, територія Потелицької сільської ради Жовківського району Львівської обл., внаслідок чого 28.05.2017р. був затриманий представниками Прикордонної варти Республіки Польща.

29.05.2017р. відповідач був переданий на територію України на підставі ст.ст.3, 5 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб».

Згідно постанови Жовківського районного суду Львівської обл. від 01.06.2017р. громадянина Республіки Індія ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

01.06.2017р. Личаківським районним судом м.Львова прийнято рішення про примусове видворення громадянина Республіки Індія ОСОБА_4 та його затримання з метою ідентифікації і забезпечення примусового видворення та поміщення такого в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (а.с.5-6).

У подальшому 07.06.2017р. відповідач був поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні «Волинський» ДМС України в с.Журавичі Ківерцівського району Волинської обл.

Оскільки відповідач не має документів, що надають йому право на виїзд з України, позивач на виконання рішення суду про примусове видворення іноземця за межі України неодноразово звертався до Посольства Республіки Індія в Україні із листами (№ 27/9060 від 19.07.2017р., № 27/10581 від 29.08.2017р., № 27/11401 від 21.09.2017р., № 27/12378 від 19.10.2017р.), у яких просив надати йому допомогу в посвідченні даної особи та поверненні його на батьківщину (а.с.12-18, 34-38). Однак, відповіді на вказані звернення не надходили, що об'єктивно унеможливлює підготовку документів позивачем про забезпечення видворення відповідача за межі території України на виконання рішення суду.

Окрім цього, 20.09.2017р. відповідачу видано довідку про звернення за захистом в Україні № 007565, термін дії якої продовжено до 07.02.2018р. (а.с.62-63).

29.11.2017р. закінчується строк затримання відповідача та перебування у Волинському ПТПІ, у зв'язку з чим прикордонний загін звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, на даний час від Посольства Республіки Індія в Україні не одержано інформації громадянської належності або країни походження громадянина Індія ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., та необхідних для ідентифікації його особи, через що з метою надання можливості забезпечити примусове видворення відповідача та виконання судового рішення слід продовжити строк затримання відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

На час звернення до суду та судового розгляду справи діяли приписи ст.183-7 КАС України, відповідно до яких у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень, в тому числі затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (п.3 ч.2 цієї статті).

Частиною 7 ст.183-7 КАС України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для виконання рішення про примусове видворення або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Аналогічні приписи містять ч.ч.11, 12 ст.289 КАС України (у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції), за винятком періодичності звернення із такими позовами.

Під час судового розгляду з'ясовано, що у відповідача є відсутні кошти для внесення застави; будь-які підприємства, установи та організації з приводу взяття відповідача на поруки не зголошувалися.

Також відносно відповідача Львівським прикордонним загоном в межах своєї компетенції на адресу Посольства Республіки Індія в Україні неодноразово направлялись запити щодо встановлення особи громадянина Республіки Індія ОСОБА_4. Станом на час подання позову інформація щодо встановлення особи з метою підготовки відповідних документів для його подальшого видворення у позивача була відсутньою.

Таким чином, враховуючи наявність умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, а саме: неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи (на даний час від Посольства Республіки Індія в Україні не одержано інформації щодо громадянської належності або країни походження відповідача, яка є необхідною для ідентифікації його особи), приймаючи до уваги закінчення шестимісячного строку утримання громадянина Республіки Індія ОСОБА_4 в пункті тимчасового перебування іноземців, які незаконно перебувають на території України, позивачем обґрунтовано та підставно заявлений розглядуваний позов.

В частині доводів апелянта колегія суддів враховує, що останнім висновки суду першої інстанції не поставлені під сумнів, при цьому в обґрунтування апеляційних вимог покладені порушення судом норм процесуального права, а саме: несвоєчасне звернення з розглядуваним позовом та зміна судом предмету позову.

Між тим, згідно матеріалів справи позивач Львівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду із цим позовом 22.11.2017р. Через своєчасне усунення недоліків позовної заяви, що були викладені в ухвалі суду від 22.11.2017р. (а.с.9-10), судом винесена ухвала про відкриття провадження у справі 28.11.2017р.; у цей же день був проведений розгляд справи.

Оскільки позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду, що відповідає приписам ч.2 ст.108 КАС України (у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді першої інстанції).

Звідси, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом 22.11.2017р., тобто, за п'ять днів до закінчення строку затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, чим дотримав вимоги ч.7 ст.183-7 КАС України (у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді першої інстанції).

Окрім цього, відповідно до ч.7 ст.183-7 КАС (у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді першої інстанції) предметом розглядуваного позову є продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Саме такі вимоги вирішені судом першої інстанції, при цьому задоволені позовні вимоги викладені судом у повній відповідності до норм процесуального закону.

Водночас, зазначення у позовній заяві помилкової вимоги про продовження тримання відповідача в пункті тимчасового перебування не призвело до неправильного вирішення справи, а відтак в силу приписів ч.2 ст.317 КАС України (у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції) не може бути підставою для скасування або зміни судового рішення.

Водночас, факт отримання відповідачем довідки про звернення за захистом в Україні не може слугувати підставою для відмови у продовженні строку його затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, оскільки доказів набуття в порядку Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» статусу біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, або якій надано тимчасовий захист, останнім суду не надано.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обгрунтованість заявленого позову, а тому заявлений позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.139, 243, 271, 272, 289, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника адвоката Тарана Олександра Павловича, діючого від імені та в інтересах громадянина Республіки Індія ОСОБА_4, на постанову Ківерцівського районного суду Волинської обл. від 28.11.2017р. в адміністративній справі № 158/2986/17 залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Р. М. Гулид
С. М. Кузьмич