Справа № 808/2722/17
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/2722/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року

9:40

Справа № 808/2722/17

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління ДФС у Запорізькій області

до Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№88)»

про стягнення податкового боргу,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14 вересня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі – позивач) до Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№88)» (далі – відповідач), в якому позивач просить суд стягнути кошти з рахунків відповідача у всіх банках, що обслуговують відповідача, а також за рахунок готівки, що належить відповідачу, в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 148823,65 грн.

Ухвалою суду від 18 вересня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №808/2722/17, закінчено підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 10 жовтня 2017 року.

Ухвалами суду від 10 жовтня 2017 року та 07 листопада 2017 року провадження у справі зупинялось за клопотанням представника позивача, для надання додаткових доказів.

Ухвалами суду від 07 листопада 2017 року та 20 листопада 2017 року провадження у справі поновлено.

Згідно з ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень статті 122 КАС України, з урахуванням клопотання представників сторін справа розглядається в порядку письмового провадження.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Статтею 67 Конституції України та підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ передбачений обов’язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до даних довідки про податкову заборгованість станом на 06 листопада 2017 року за відповідачем рахується податковий борг з податку на додану вартість в сумі 148823,65 грн.

З матеріалів справи судом встановлено, що вказана заборгованість виникла на підставі поданих відповідачем до податкового органу податкових декларацій з податку на додану вартість:

- за вересень 2016 року, з самостійно визначеним податковим зобов’язанням на суму 5150,00 грн., яке сплачено не було та набуло статусу податкового боргу;

- за жовтень 2016 року, з самостійно визначеним податковим зобов’язанням на суму 6453,00 грн., яке сплачено не було та набуло статусу податкового боргу;

- за листопад 2016 року, з самостійно визначеним податковим зобов’язанням на суму 5947,00 грн., яке сплачено не було та набуло статусу податкового боргу;

- за грудень 2016 року, з самостійно визначеним податковим зобов’язанням на суму 6708,00 грн., яке сплачено не було та набуло статусу податкового боргу;

- за січень 2017 року, з самостійно визначеним податковим зобов’язанням на суму 5855,00 грн., яке сплачено не було та набуло статусу податкового боргу;

- за березень 2017 року, з самостійно визначеним податковим зобов’язанням на суму 1390,00 грн., яке сплачено не було та набуло статусу податкового боргу;

- за квітень 2017 року, з самостійно визначеним податковим зобов’язанням на суму 1229,00 грн., яке сплачено не було та набуло статусу податкового боргу;

- за травень 2017 року, з самостійно визначеним податковим зобов’язанням на суму 3239,00 грн., яке сплачено не було та набуло статусу податкового боргу.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 49.1 ст. 49 Кодексу).

Відповідно до п. 202.1. ст. 202 Податкового кодексу України, звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал.

Відповідно до п. 203.1. ст. 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного і податкового) місяця.

Відповідно до п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг – сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Факт несплати податкового боргу відповідачем не визнається, оскільки останній вважає, що сплачені ним суми коштів за вказаний у позові період були зараховані позивачем в рахунок погашення податкового боргу. Також відповідач зазначає, що ним своєчасно сплачується розстрочка, відповідно до рішення суду по справі № 808/886/15 від 15.04.2015.

Існування у відповідача податкового боргу в сумі 148823,65 грн. підтверджується даними розрахунку суми податкового боргу та пені (а.с.5,8-10), а також довідкою щодо стану заборгованості відповідача (а.с.49).

Згідно з п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.3 та п.59.4 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податковим органом було направлено на адресу відповідача податкові вимоги форми «Ю1» від 17.10.2001 № 1/91 на суму 2946,22 грн. та форми «Ю2» від 27.11.2001 № 2/220 на суму 241506,22 грн., які були отримані уповноваженими особами відповідача.

Відповідно до вимог п.59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно із п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пп. 95.1 - 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючій орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п.95.4 ст.95 Податкового кодексу України - контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Щодо вимоги відповідача розстрочити виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

Згідно зі ч.1 ст.257 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб’єктів владних повноважень можуть бути покладені обов’язки щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідач просить суд розстрочити сплату податкового боргу в розмірі 148823,65 грн. терміном на 60 місяців у зв’язку з тяжким фінансовим становищем. Підприємство прикладає максимум зусиль для своєчасного погашення заборгованості, зокрема, працює над пошуком нових замовників для збільшення об’ємів виробництва, а також намагається відшукати кошти для погашення заборгованості. На підтвердження обставин, що унеможливлюють виконання судового рішення відповідачем надано: звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9-ть місяців 2017 року та баланс (звіт про фінансовий стан) на 01 жовтня 2017 року, з яких вбачається, що підприємство знаходиться в скрутному фінансовому становищі.

Суд, врахувавши всі обставини справи та заперечення з приводу даного клопотання представника Головного управління ДФС у Запорізькій області, вважає за можливе задовольнити заяву відповідача частково, оскільки встановлення розстрочення суми боргу строком на 60 місяців буде перешкоджати повному та своєчасному наповненню бюджету України, що негативно відобразиться на економіці країни, а також може спричинити негативні наслідки для відповідача у вигляді накопичення суми заборгованості.

Тому, суд дійшов висновку, щодо розстрочення виконання судового рішення рівними частинами строком на 36 (тридцять шість) місяців із щомісячним платежем по 4134,00 грн. з моменту набрання законної сили постановою суду.

За правилами ч.ч. 1,6 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 41,69,70,71,122,158-163,257,263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Запорізькій області - задовольнити.

Розстрочити виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2017 у справі №808/2722/17 строком на 36 (тридцять шість) місяців зі сплатою Державним підприємством «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№88)» (ЄДРПОУ 08680098) щомісяця по 4134 (чотири тисячі сто тридцять чотири) грн. 00 коп. з дня набрання законної сили постановою суду.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П. Бойченко