Справа № 712/11884/17
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Мельник Ірина Олександрівна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Сорочко Є.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області на постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 25.10.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 25.10.2017 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про відмову позивачу у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області перевести позивача на пенсію по інвалідності з 13.09.2017 відповідно до вимог ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII і здійснити перерахунок пенсії у розмірі 60% середньомісячного заробітку з урахуванням довідки прокуратури Черкаської області № 18-197 вих. 17 від 07.09.2017 та провести перерахунок з дня подачі заяви про переведення на інший вид пенсії.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідачем було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач не має права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII з огляду на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII), відповідно до якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про прокуратуру».

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач працює в органах прокуратури з 30.06.2000 по даний час, загальний стаж в органах прокуратури становить 17 років 2 місяці 5 днів.

Відповідно до довідки до акту огляду Медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №870154 від 23.08.2017 позивачу установлено інвалідність ІІ групи загального захворювання та з 30.08.2017 він отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Позивачем 13.09.2017 подано до УПФУ в м.Черкасах Черкаської області заяву про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" та довідку прокуратури Черкаської області №11-578 вих-17 від 06.09.2017.

За наслідками розгляду даної заяви відповідачем винесено рішення (протокол №59/3 від 14.09.2017) та відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності з тих мотивів, що з 01.06.2015 діючим законодавством України не призначаються пенсії відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII.

У листі № 17401/11 від 19.10.2017 відповідач послався на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону від 02.03.2015 № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру".

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом. Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини другої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячно (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII прокурорам, визнаним інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу з 30.08.2017 встановлено другу групу інвалідності, стаж роботи в органах прокуратури, що не заперечується відповідачем, перевищує 10 років. З огляду на це, у відповідності до вимог наведеної вище статті, позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно Закону № 1697-VII.

Відмовляючи у призначенні пенсії, відповідач посилався на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, відповідно до якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Аналогічні посилання містить апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області.

Однак, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що у відповідності до п. 1 Прикінцевих положень вказаного Закону № 213-VIII, цей Закон набирає чинності з 01 квітня 2015 року, натомість Закон № 1697-VII набрав чинності пізніше - 15 липня 2015 року, тобто його норми щодо призначення пенсії працівникам прокуратури не могли бути скасовані Законом № 213-VIII, а тому вони є чинними та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи, що положення ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року є чинними, а отже, можуть бути застосовані при призначенні пенсії працівникам прокуратури України, за наявності на день відповідної вислуги років, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови управління Пенсійного фонду України у призначенні пенсії на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта, які аналогічні поданим запереченням на адміністративний позов, та містять посилання, які спростовуються вищевикладеним.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів також критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість.

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області залишити без задоволення, а постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 25.10.2017 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 19.12.2017)

Суддя-доповідач: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Г.В. Земляна

Суддя: Є.О. Сорочко