Справа № 607/7066/17
Суддя: Сташків Н. М.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2017 Справа №607/7066/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною і скасування постанови у справі про порушення митних правил та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В :

26 травня 2017 року заступником начальника Тернопільської митниці ДФС ОСОБА_2 було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за ст. 485 МК України в справі про порушення митних правил №0095/40300/17 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25238 гривень. Справу про порушення митних правил розглянуто без участі ОСОБА_1

Згідно з зазначеною постановою митним органом встановлено, що 20 вересня 2014 року ТОВ «Сокіл-Захід» та компанія M.VOS VOF (5334 LH Velddriel, De Tweede Geerden, 9 Netherlands) уклали договір №01/01/2014NL, предметом якого є купівля-продаж нових та вживаних транспортних засобів. 31 липня 2015 року ТОВ «Сокіл-Захід» в особі керівника ОСОБА_1 подало в Тернопільську митницю ДФС попереднє повідомлення ЕЕ №403000010/2015/100265 про намір ввезти на митну територію України товар «сідельний тягач DAF ХF95.430, 2004 року випуску, шасі №ХLRТЕ47ХS0Е643121». 01 серпня 2015 року на виконання вказаного договору ТОВ «Сокіл-Захід» в особі керівника ОСОБА_1 згідно попереднього повідомлення митної декларації ЕЕ №403000010/2015/100265 через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС ввезено на митну територію України в митному режимі імпорт вказаний сідельний тягач. З метою завершення митного оформлення 11 серпня 2015 року ТОВ «Сокіл-Захід» в особі керівника ОСОБА_1 згідно з митною декларацією №403000010/2015/000457 Тернопільській митниці ДФС заявлено до митного контролю та митного оформлення в митному режимі імпорт товар «сідельний тягач DAF ХF95.430, 2004 року випуску, шасі №ХLRТЕ47ХS0Е643121» фактурною вартістю 2300 євро, що за курсом НБУ на день подання митної декларації митниці становить 53599,65 гривень. У графі 45 цієї декларації заявлено митну вартість товару 87390,73 гривень. 01 березня 2017 року Тернопільською митницею ДФС отримано лист ДФС України від 22 лютого 2017 року, згідно з яким ДФС отримала від митної служби ОСОБА_3 митну декларацію №15РL335010Е0225116 від 31 липня 2015 року та рахунок (invoice) №2/Е/072015 від 31 липня 2015 року. На підставі цих документів встановлено, що вартість вищевказаного сідельного тягача становить 4700 євро, що за курсом НБУ на день подання декларації становить 109529,71 гривень. Отже, на переконання митниці, директор ТОВ Сокіл-Захід» ОСОБА_1 заявив у митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надав з цією ж метою органу доходів і зборів документи, а саме інвойс №0096 від 29 липня 2015 року, що містив неправдиві відомості. Загальна сума зменшення розміру митних платежів становить 8412,82 гривень. Також, листом від 13 листопада 2015 року митний інформаційний центр Королівства Нідерланди інформував, що контракт між ТОВ «Сокіл-Захід» та нідерландською компанією «M.VOS VOF» не укладався, а транспортні засоби українській компанії не продавались. 15 травня 2017 року відносно гр. ОСОБА_1 у його відсутності складено протокол про порушення митних правил за статтею 485 МК України.

Позивач вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Зокрема, в матеріалах справи про порушення митних правил відсутні докази того, що позивач мав умисел на вчинення дій, передбачених статтею 485 МК України. Відсутність умислу унеможливлює притягнення до відповідальності за цією статтею, тобто відсутній склад адміністративного правопорушення. Митне оформлення проводилось не позивачем особисто, як про це вказано в оскаржуваній постанові, а митним брокером на підставі договору доручення від ТОВ «Сокіл-Захід». При цьому, митним брокером надано митниці саме ті документи, які надійшли від постачальника товару нідерландської компанії «M.VOS VOF», які були надані їх представником на митному кордоні України. Реальна вартість товару згідно інвойса складала 2300 євро (53599,65 гривень). Встановлення митним органом іншої ринкової вартості є невмотивованою. Лист митних органів Нідерландів не може братись до уваги, так як у ньому вказано не той номер контракту. Окрім того, вважає, що відповідачем пропущено 6-місячний строк для притягнення до відповідальності, а також порушено процесуальний порядок притягнення його до адміністративної відповідальності.

В судове засідання представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача надіслав суду письмове заперечення на позов та клопотання про розгляд справи без участі відповідача. Суть заперечення зводиться до того, що митницею правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності позивача, так як він був на той час керівником ТОВ «Сокіл-Захід» (декларанта), а митний брокер діяв від імені ТОВ «Сокіл-Захід». Окрім того, позивач міг протягом трьох років з дня завершення митного оформлення внести зміни в митну декларацію та подати документи, що містять правдиві відомості про вартість та відправника товару, проте таким правом не скористався. Крім цього, ТОВ «Сокіл-Захід» не купувало у нідерландської компанії транспортного засобу на підставі договору від 20 вересня 2014 року та інвойсу від 29 липня 2015 року. Про умисний характер дій ОСОБА_1 свідчить подання ним через митного брокера ОСОБА_4 експертного висновку, замовником якого був саме ОСОБА_1, і саме він є відповідальним за достовірність наданих документів. Про вчинене позивачем порушення статті 485 МК України складено протокол та винесено постанову з дотриманням вимог Митного кодексу України. Викладені у постанові обставини підтверджені належними та допустимими доказами, підстав для її скасування немає. Просив відмовити у задоволенні позову.

За вказаних обставин, відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 КАС України, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив такі обставини.

20 вересня 2014 року ТОВ «Сокіл-Захід», в особі директора ОСОБА_5, та компанія M.VOS VOF (5334 LH Velddriel, De Tweede Geerden, 9 Netherlands) уклали договір №01/01/2014 NL, предметом якого є купівля-продаж нових та вживаних транспортних засобів, далі Товар (п. 1.1. Договору). Сторони домовились, що товар буде поставлятись на умовах DDU-Тернопіль, відповідно до Інкотермс 2010 (п. 3.1. Договору). Датою відвантаження товару є дата рахунку (invoice). Продавець зобовязується забезпечити наявність всіх документів, необхідних для безперешкодного переміщення товару до кордону України (п. 3.2., 3.3. Договору). Вартість товару визначається в рахунках (п. 4.2. Договору).

10 жовтня 2014 року ТОВ «Віта-Едванс», як виконавець, що здійснює декларування на підставі ліцензії на право здійснення посередницької діяльності митного брокера, та ТОВ «Сокіл-Захід», в особі керівника ОСОБА_5, як замовник, уклали договір №10/10/2014-2 про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів. Згідно з умовами даного договору замовник доручає, а виконавець зобовязується надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у Тернопільській митниці. Дії, повязані з декларуванням і митним оформленням товарів замовника, здійснювати самостійно від свого імені за рахунок і за дорученням замовника в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством України (п. 1.1 Договору).

31 липня 2015 року ТОВ «Віта-Едванс», як представник декларанта ТОВ «Сокіл-Захід», подало в Тернопільську митницю ДФС попереднє повідомлення ЕЕ №403000010/2015/100265 про намір ввезти на митну територію України товар «сідельний тягач DAF ХF95.430, 2004 року випуску, шасі №ХLRТЕ47ХS0Е643121».

01 серпня 2015 року через пункт пропуску «Краковець» Львівської митниці ДФС ввезено на митну територію України в митному режимі імпорт вищевказаний сідельний тягач. Водієм транспортного засобу в пункті пропуску надано інвойс №0096 від 29 липня 2015 року.

Завершуючи митне оформлення, 11 серпня 2015 року року ТОВ «Віта-Едванс» (ОСОБА_6М.), як представник декларанта ТОВ «Сокіл-Захід», подало в Тернопільську митницю ДФС митну декларацію №403000010/2015/000457, згідно з якою заявлено до митного оформлення в митному режимі імпорт товар «сідельний тягач DAF ХF95.430, 2004 року випуску, шасі №ХLRТЕ47ХS0Е643121» фактурною вартістю 2300 євро, що за курсом НБУ на день подання митної декларації митниці становить 53599,65 гривень. У графі 45 цієї декларації заявлено митну вартість товару 87390,73 гривень.

Заявлена митна вартість 87390,73 гривень визначена на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження, про що свідчить код МВВ 6, зазначений у графі 43 декларації.

Фактурна вартість випливає із рахунку-інвойсу (invoice) №0096, виданого 29 липня 2015 року компанією VOS (Broekheuvelsestraat 2, 5524 JC Hedel).

01 березня 2017 року Тернопільською митницею ДФС отримано лист ДФС України від 22 лютого 2017 року, згідно з яким ДФС отримала від митної служби ОСОБА_3 митну декларацію №15РL335010Е0225116 від 31 липня 2015 року та рахунок (invoice) №2/Е/072015 від 31 липня 2015 року. На підставі цих документів встановлено, що вартість вищевказаного сідельного тягача становить 4700 євро. Отримувачем транспортного засобу є ОСОБА_7, м. Тернопіль, вул. Крушельницької, 22.

Листом від 13 листопада 2015 року митний інформаційний центр Королівства Нідерланди інформував, що контракт між ТОВ «Сокіл-Захід» та нідерландською компанією «M.VOS VOF» не укладався.

15 травня 2017 року відносно гр. ОСОБА_1 у його відсутності складено протокол про порушення митних правил за статтею 485 МК України.

Протокол надіслано позивачу листом від 15 травня 2017 року

Згідно з довідками Тернопільської митниці, фактично сплачено митних платежів за митною декларацією №403000010/2015/000457 від 11 серпня 2015 року 33208,48 гривень, при тому, що підлягало сплаті 41621,29 гривень. Тобто, ухилення від сплати митних платежів у розмірі 8412,82 гривень.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про часткову обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність частково задовольнити позов з таких мотивів.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Положеннями ст. 486 МК України визначено, що завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За диспозицією статті 485 МК України відповідальність настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується лише умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України.

А саме, договір із нідерландською компанією M.VOS VOF від 20 вересня 2014 року укладався не позивачем, а іншим керівником ТОВ «Сокіл-Захід» (ОСОБА_5Б.). У звязку із цим, та обставина, що згідно з відповіддю митного інформаційного центру Королівства Нідерланди даний договір не укладався, істотного значення для встановлення вини (саме позивача) немає.

Попередня декларація від 31 липня 2015 року та декларація від 11 серпня 2015 року подавались працівником ТОВ «Віта-Едванс» ОСОБА_6 Пояснень від ОСОБА_6 щодо того, хто йому надав інформацію для внесення її у декларації, матеріали справи про порушення митних правил не містять.

Договір із ТОВ «Віта-Едванс» від 10 жовтня 2014 року укладався не позивачем, а іншим керівником ТОВ «Сокіл-Захід» (ОСОБА_5Б.).

Митні платежі списувались на підставі декларації митницею самостійно, що також свідчить про те, що безпосередньо позивач дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, не вчиняв.

Суд вважає, що проведення експертного автотоварознавчого дослідження з метою визначення дійсної ринкової вартості транспортного засобу, з якої й сплачені митні платежі, навпаки вказує на відсутність волі позивача на ухилення від сплати митних платежів у повному розмірі.

Інвойс нідерландської компанії, договір із нідерландською компанією M.VOS VOF від 20 вересня 2014 року подавались на пункті пропуску працівникам митниці також не позивачем, а водієм. Пояснень від водія щодо того, хто надав йому вказані документи, працівниками митниці не відібрано.

За таких обставин висновок відповідача в оскаржуваній постанові про те, що позивач заявив у митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, а саме інвойс №0096 від 29 липня 2015 року, що містив недостовірні відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, що призвело до ухилення від сплати митних платежів у сумі 8412,82 гривень, є безпідставним, таким, що ґрунтується на припущеннях.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З вищеописаного не вбачається, що позивачем вчинено будь-які умисні дії щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов'язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, тобто відсутні ознаки суб'єктивної сторони даного правопорушення, оскільки суб'єктивна сторона такого характеризується прямим умислом, якого у позивача не було.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства про адміністративні правопорушення. Так, п. 1 ч. 1 ст. 531 МК України передбачено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або припинення провадження у справі про порушення митних правил є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил, а згідно п. 3 ч. 1 ст. 531 МК України такою підставою є невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність події адміністративного правопорушення та про відсутність в діях позивача ознак порушення митних правил (адміністративного правопорушення), передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, а також в оскаржуваній постанові міститься невідповідність викладених висновків фактичним обставинам справи, що згідно п. 1, 3 ч.1 ст. 531 МК України є підставою для скасування оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил.

Відповідно до ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи те, що у даному випадку суд не є органом, який розглядає справу про порушення митних правил, а лише перевіряє законність прийнятого рішення ц вже розглянутій відповідачем справі про порушення митних правил, суд не вправі закрити провадження у справі, оскількти це не входить до його компетенції.

Тому в задоволенні вимоги про закриття провадження у справі про порушення митних правил слід відмовити.

У звязку із тим, що відповідач ставить позивачу у вину ухилення від сплати митних платежів, яке у грошовому виразі відповідач встановив лише після надходження інформації від митних органів ОСОБА_3, суд вважає, що 6 місячний строк для накладення адміністративного стягнення слід рахувати від дня виявлення правопорушення, тобто з 01 березня 2017 року.

Відтак, підстав для скасування оскаржуваної постанови з мотивів пропуску строку для накладення адміністративного стягнення в суду немає.

Також під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про неправомірність постанови з огляду на порушення процесуального порядку притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки зібраними у справі доказами підтверджено, що ОСОБА_1 отримував виклик про необхідність прибуття для складання протоколу, його захисник був ознайомлений із розглядом справи, а відкладати розгляд справи за клопотанням захисника не є обовязком митного органу, який розглядає справу.

Посилання позивача на постанови Апеляційного суду Тернопільської області у справах про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 483 МК України, у яких апеляційний суд посилався на пропуск митним органом строків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та невідповідність протоколу про порушення митних правил вимогам закону, суд вважає такими, що не мають значення для вирішення даної справи, оскільки ці постанови прийняті судом в інших провадженнях, стосовно інших правопорушень, і встановлених обставин щодо справи, яка розглядається, не містять. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 876/7465/17, у якій суд прийшов до висновку про пропуск митним органом строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України, також не встановлено обставин у даній справі, оскільки її предметом є оскарження зовсім іншої постанови, а обовязковими для суду при застосуванні норм права відповідно до ч. 2 ст. 244-2 КАС України є правові висновки Верховного Суду України, а не позиції апеляційних судів.

Разом із тим, відсутність умислу ОСОБА_1 на вчинення порушення митних правил, зокрема умисних дій щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, є відсутністю субєктивної сторони, а відтак і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, що є достатньою підставою скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6-11, 14, 71, 159-163, 167, 186, ч. ч. 1, 3 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Тернопільської митниці ДФС ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил №0095/40300/17 від 26 травня 2017 року.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частини постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддяОСОБА_8