Справа № 826/11260/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Клименчук Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року Справа № 826/11260/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невнесення подання до органів ДКСУ про повернення позивачу надміру сплачених грошових коштів у розмірі 12916,82 грн.;

- зобов'язання відповідача сформувати та подати до ГУ ДКСУ у м. Києві подання про повернення позивачу збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплаченого при здійсненні операції з купівлі-продажу нерухомого майна, у розмірі 12916,82 грн. за квитанцією від 12.09.2016 р. № 9.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що у власності позивача перебуває кілька об'єктів нерухомого майно, а також на те, що органи ПФУ не мають можливості перевірити факт придбання позивачем житла вперше. З цих та інших підстав, апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відгуку на апеляційну скаргу позивач зазначає, що їй на праві власності належить лише квартира АДРЕСА_1 що нею вперше було придбано житло і відповідачем не доведено зворотного.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ст. 310 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апелянта, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 12.09.2016 р. між позивачем і ПАТ «ЗНВКІФ «САНТІМ» було укладено договір купівлі-продажу квартири.

На підставі вказаного договору позивач вперше придбав у власність нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1

Під час укладення договору купівлі-продажу квартири позивачем було сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 12916,82 грн. (1% від 1 291 682,27 грн. - вартості квартири), що підтверджується квитанцією від 12.09.2016 р. № 9.

Позивач, вважаючи, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачений ним помилково, так як житло придбано ним вперше, звернувся до відповідача з приводу повернення помилково сплачених коштів у розмірі 12916,82 грн.

Листом від 30.08.2017 за № 46546/09 Правобережним ОУПФУ у м. Києвіпозивача було повідомлено про відсутність законних підстав для повернення сплаченого ним збору у зв'язку із ненаданням доказів придбання житла вперше.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невнесення відповідного подання до органів ДКСУ для повернення йому помилково сплачених коштів, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявності правових підстав для відмови позивачу у поверненні сплачених коштів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України (далі - БК України), Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР), Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 р. № 1740 (далі - Порядок № 1740), Порядком казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 р. № 43 (далі - Порядок № 43), Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Державного казначейства України від 10.12.2002 р. № 226 (далі - Порядок № 226), Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 460/2011 (далі - Положення № 460/2011), постановою Кабінету міністрів України від 16.02.2011 р. № 106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» (далі - Постанова № 106).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 1 Закону № 400/97-ВР звільняються від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування осіб, які вперше придбавають житло, зокрема, зазначають - платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ і організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законом та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та громадян, які придбувають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбувають житло вперше.

Згідно з п. 8 ст. 2, п. 10 ст. 4 № 400/97-ВР об'єктом оподаткування для платників збору визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

На обов'язкове державне пенсійне страхування для підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності та фізичних осіб, які придбавають нерухоме майно встановлюються ставки збору на рівні 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Пунктами 15-1, 15-3 Порядку № 1740 визначено, що обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1% від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ і організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законом та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Частиною 2 статті 45 БК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до Порядку № 43 органи Державного казначейства України у процесі казначейського обслуговування державного бюджету за доходами та іншими надходженнями формують розрахункові документи і здійснюють повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету та здійснюють безспірне списання коштів державного бюджету на підставі виконавчого документа у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У п. 5 Порядку № 226 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Згідно з пп. 7 п. 4 Положення № 460/2011 казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

У додатку до Постанови № 106 передбачено, що контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 «Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна» покладено на Пенсійний фонд України.

Системний аналіз наведених правових норм надає підстави стверджувати, що для громадян, які придбавають житло вперше, законодавством регламентовано пільгу у вигляді звільнення від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, законодавством України не визначено механізму перевірки відомостей про те, чи вперше особа придбала нерухомість, не існує єдиної бази, за допомогою якої можна визначити первинне придбання нерухомого майна особою, а також не існує органу, компетентного видавати довідки на підтвердження таких даних.

Разом з тим, зазначені обставини не можуть бути правовою підставою для позбавлення особи її прав на повернення помилково або надміру сплачених нею коштів, що були зараховані до бюджету, та покладення на неї додаткового тягаря зі сплати збору на обов'язкове пенсійне страхування при придбанні житла вперше за наявності вищезазначеної законодавчо регламентованої пільги.

Аналогічний правовий підхід застосовано Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 23 серпня 2017 року по справі № 813/904/17.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем було надано суду всі належні та необхідні докази, які підтверджують сплату ним збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при придбанні житла, та відповідний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, і відповідачем не спростовано його доводів щодо первинного придбання ним житла та не надано суду жодних належних і допустимих у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказів, які б підтверджували відсутність у позивача права на пільгу у вигляді звільнення від сплати вказаного збору у зв'язку з придбанням житла вперше.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що частиною 2 статті 77 КАС України обов'язок доказування в адміністративному судочинстві покладено на відповідача, тобто в даному випадку - Правобережне ОУПФУ в м. Києва.

З огляду на це, доводи апелянта про те, що він не має документів, підтверджуючих, що позивачем здійснено первинне придбання житла, є необґрунтованими.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач, не сформувавши та не подавши до органів ДКСУ подання щодо повернення позивачу безпідставно сплачених коштів, порушив законодавчі приписи, зокрема норми Закону № 400/97-ВР та Порядку № 1740, а отже, така бездіяльність є протиправною.

Крім того, з наведених вище правових норм також вбачається, що законодавством регламентовано чіткий і послідовний порядок повернення особі безпідставно або надмірно сплачених коштів, що зараховані до бюджету, який передбачає складання та направлення органом, що контролює справлення відповідних надходжень бюджету, тобто в даному випадку, згідно з Постановою № 106, відповідачем у цій справі, подання до органів Казначейства про повернення особі безпідставно або надміру сплачених коштів.

При цьому, доводи апелянта про те, що у власності позивача перебуває земельна ділянка, чотири квартири та житловий будинок, є необґрунтованими та недоведеними з наступних підстав.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру (Інформаційної довідки) /Т.1 а.с.15-17/ ОСОБА_2 на праві оренди належить земельна ділянка, на підставі договору дарування, спадкування та свідоцтва про право власності - інші об'єкти нерухомого майна. Однак, щодо квартири АДРЕСА_1 - у Реєстрі чітко вказано всі дані саме позивача, зокрема - ідентифікаційний номер, а щодо решти об'єктів відомості про ІПН відсутні і відповідачем не надано жодних доказів, що ці об'єкти стосуються саме позивача, а не інших осіб (особи), яка має тотожне ПІБ.

Крім того, апеляційний суд зазначає й те, що відносно земельної ділянки у вказаному витягу містяться відомості щодо права оренди і ані за правовим режимом, ані за видом об'єкту нерухомості зазначена обставина не впливає на наявність в особи пільги зі сплати вищевказаного збору при придбанні житла вперше. Щодо решти об'єктів Державному реєстрі зазначено про набуття права на них на підставі договору дарування, спадкування, свідоцтва про право власності, тобто з інших правових підстав, ніж придбання житла, з якою чинне законодавство пов'язує виникнення в особи права на звільнення від сплати спірного збору.

Доводи апелянта про те, що нотаріус повинен був попередити позивача про відсутність в нього обов'язку зі сплати збору на обов'язкове пенсійне страхування, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки це не позбавляє позивача права на повернення безпідставно сплачених коштів.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів перед судом правомірності своїх дій та не переконав суд у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене та переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин було повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Рішення виготовлено 20 грудня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді: