Справа № 2а-422/2010
Суддя: Литовка М. І.
Дата ухвалення: 2010-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-А-422
2010 рік
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2010 року. Шосткинський міськрайонний суд, Сумської області у складі:
головуючого судці Литовки М.І.
при секретарі Ніколаєнко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шостки цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової Частини № НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації замість речового майна,-
ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулася до суду з позовом мотивуючи тим, що з 02.10.1995 року по 14.11.2008 року вона проходила військову службу за контрактом у військовій частині № НОМЕР_1 на посаді контролера спеціальної комендатури.
Відповідно до частини 2 ст. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей (Далі - Закон № 2011-12) вона має право на отримання грошової компенсації замість належних їй за нормами забезпечення предметів речового майна в розмірі вартості зазначених предметів.
Зазначає, що всупереч вимогам вказаного закону і порядку виплати грошової компенсації визначеного Кабінетом Міністрів України їй було відмовлено відповідачем у виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно в період проходження нею військової служби за контрактом.
Таку відмову у виплаті грошової компенсації позивачка вважає неправомірною, тому просить постановити рішення суду яким стягнути з відповідача на її користь 6350,57 грн. грошової компенсації за неотримане формене обмундирування відповідно до наданої нею довідки у справі.
В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила стягнути зазначену суму заборгованості яка виникла у період 2000 2008 років, і також просила поновити строк звернення до адміністративного суду який вона пропустила з поважних причин.
Представник відповідача позов не визнав і в своїх запереченнях посилався на Закон України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів № 1459-3 від 17.02.2000 року, яким призупинена дія ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей в частині одержання військовослужбовцями грошової компенсації замість речового майна ( за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління Міністерства внутрішніх військ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців). Вказаний Закон в частині зупинення зазначеної норми не визнаний неконституційним і підлягає обов`язковому виконанню на території України.
Крім того в своїх запереченнях зазначив, що військова частина № НОМЕР_1 є розпорядником бюджетних коштів відповідного рівня і вона здійснює видатки на платежі тільки в межах відповідних асигнувань, встановлених на поточний рік. Однак таких бюджетних асигнувань на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно військовій частині № НОМЕР_1 не було передбачено, тому враховуючи зазначене, вважає дії відповідача в такому випадку цілком законними, а вимоги позивачки не обґрунтованими і такими, що не піддягають задоволенню.
Також представник позивача наполягав на застосуванні наслідків пропуску позивачкою строків звернення до адміністративного суду, передбачених ст. ст. 99-100 КАС України (а.с. 28-32).
Суд заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та зібрані докази в совокупности дійшов до наступного.
Судом встановлено, що також підтверджується матеріалами справи і ніким не заперечується, що з 02.10.1995 року ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом у військовій частині № НОМЕР_1 на посаді контролера спеціальної комендатури.
Наказом командира військової частини № 3022 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України від 14.11.2008 року № 230 ОСОБА_1 виключена із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби наказом командувача внутрішніх військ МВС України від 06.11.2008 року № 97 ОС у відставку за віком.
Тому згідно до частини 2 ст. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей позивачка має право на отримання грошової компенсації замість належних їй за нормами забезпечення предметів речового майна в розмірі вартості зазначених предметів.
Ним же наказом було визначено виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні в запас згідно Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей від 20.12.1991 року № 2011-12 в повному розмірі за 13 календарних років.
Крім того судом встановлено і також ніким не заперечувалось, що ОСОБА_1 при звільненні було нарахована і виплачена грошова компенсація за неотримане нею речове майно до 2000 року в сумі 943,26 грн., що підтверджується відомосте) № 449 та платіжним дорученням № 2056 віл 11.12.2008 року (а.с. 4, 37-39).
Відповідно до довідки і розрахунку наданих військовою частиною № НОМЕР_1 , вартість неотриманого речового майна на компенсацію старшини ОСОБА_1 на момент її звільнення, складає 6357, 57 грн. (а.с. 3, 30).
На час виникнення спірних правовідносин діяло наступне законодавство.
Згідно частини 2 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-12 Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей ( в редакції, що діяла до 01 січня 2007 ро оскільки Закон України від 03 листопада 2006 року № 328-5 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори і деяких інших осіб набрав чинності 01 січня 2007 року) - військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошові компенсацію замість них.
Дію статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-12 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей було призупинено в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна ( за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління Міністерства внутрішніх військ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців) згідно з Законом України від 17 лютого 2000 року № 1459 Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів.
Законом України від 03 листопада 2006 року № 328-5 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори і деяких інших осіб, який набрав чинності 01 січня 2007 року, у Законі України від 20 грудня 1991 року № 2011-12 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей статтю 9 викладено в новій редакції та Закон доповнено статтею 9-1 Продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців.
Згідно із пунктом 2 статті 9-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-12
Просоціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей,
військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають
на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за
нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі
вартості зазначених предметів. Порядок виплати грошової компенсації визначається
Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 59 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-5 Про державний бюджет України на 2007 рік з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, зупинено на 2007 рік дію пункту 2 статті 9-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-12 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Положення пункту 59 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-5 Про державний бюджет України на 2007 рік не визнані Конституційним Судом України неконституційними.
Пунктом 67 розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-6 Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, пункт 2 статті 9-1 Закону № 2011 -12 виключено.
Положення пункту 67 розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-6 Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року.
Відповідно до ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційними Судом України рішення про їх неконституційність.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин речове майно та грошова компенсація за речове майно були передбачені законодавством України в період з 10 січня 1992 року, тобто з моменту введення в дію Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-12 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей до 11 березня 2000 року з дати набрання чинності Закону України від 17 лютого 2000 року № 1459 Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів та з 22 травня 2008 року, тобто дати ухвалення Конституційним Судом України від 22.05.2008 року, щодо неконституційності положень пункту 67 розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-6 Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до м деяких законодавчих актів України.
Відповідно до довідки-розрахунку вартості речового майна на компенсацію старшини ОСОБА_1 (арматурної картки № 817) наданої військовою частино № НОМЕР_1 , заборгованість належних предметів форменного одягу у військової частини перед позивачкою виникла з жовтня 2000 року, тобто з січня по березень 2000 року, заборгованість перед позивачкою була відсутня.
Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що виплата грошової компенсації замість неотриманого речового майна в даних спірних правовідносинах діяла починаючи з 22 травня 2008 року, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню саме з вказаної дати і по час звільнення позивачки, а саме з 22.05.2008 року і по 14.11.2008 року в сумі 716,6 грн. як зазначено в довідці № 224 про заборгованість належних предметів форменного одягу ОСОБА_1 (а.с. 49).
Визнаючи спосіб, у який підлягає поновленню порушене право позивачки на отримання грошової компенсації замість неотриманого речового майна, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 162 КАС України, зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату грошової компенсації замість неотриманого речового майна в розмірі 716,6 грн.
Виходячи з наведеного, з метою повного захисту прав позивачки, суд вважає за необхідне на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині не виконання з 22.05.2008 року приписів пункту 2 статті 9-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-12 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, що призвело до порушення прав позивачки на отримання 716.6 грн. грошової компенсації замість неотриманих належних предметів форменного одягу за період її служби з 22.05.2008 року по 14.11.2008 року.
Судом також встановлено і ніким не заперечувалось, що після свого звільнення позивачка на протязі 2009 року неодноразово зверталася до військової частини з вимогами отримати речове майно, однак у відповідь їй лише обіцяли виконати її вимоги, а коли повідомили, що належний формений одяг відсутній, в січні 2010 року вона звернулася з позовом до суду, тобто строк звернення до суду визначений ст. ст. 99-100 КАСУ, позивачкою пропущено з поважних причин і її клопотання про його поновлення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8,19,46 Конституції України, пункту 2 статті 9-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-12 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ст. ст. 8-11, 71, 94, 99-100, 160-163 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Строк звернення до суду ОСОБА_1 - поновити, а її позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині не виконання приписів пункту 2 статті 9-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-12 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні і виплаті 716,6 грн. грошової компенсації замість неотриманих належних предметів форменого одягу за період її служби з 22.05.2008 року по 14.11.2008 року.
Зобов`язати Військову Частину № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 716.6 грн. (сімсот шістнадцять грн. 60 коп.) - грошової компенсації замість неотриманих належних предметів форменого одягу за період її служби з 22.05.2008 року по 14.11.2008 року відповідно до пункту 2 статті 9-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-12 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України .
Постанова виготовлена у повному обсязі 14 квітня 2010 року.

Суддя М.І. Литовка