Справа № 808/3838/16
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2017 рокусправа № 808/3838/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Чабаненко С.В.

судді: Баранник Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Бердянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізької області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.06.2016 року № 6.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, скаржник просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Сторони, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно ч. 4 ст. 196 КАС України, нез'явлення в судове засідання представників сторін апеляційної скарги не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України Бердянською ОДПІ ГУ ДФС Запорізької області винесено податкове повідомлення - рішення від 16 червня 2016 року № 6, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 41431,48 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що податковий орган при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченні чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, плата за землю це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з п.п.14.1.72 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, земельний податок це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Приписами п. 287.1 ст.287 Податкового кодексу України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з п.271.1 ст.271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

У відповідності до п. 274.1 ст. 274 ПК України ( у редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин) ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу.

Приписами п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що земельний податок є однією з форм плати за землю, яка справляється зокрема за постійне користування земельною ділянкою та розраховується виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2008 року між Бердянською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Бекіс» було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для розміщення та обслуговування складських приміщень, яка знаходиться у м. Бердянську, Запорізької області, по вул. Юннатів, 10-б. Договір укладено строком до 01.11.2032 року.

При цьому, встановлені обставини справи свідчать про те, що рішенням господарського суду Запорізької області від 05.06.2012 у справі № 5009/1880/12 за ОСОБА_1 було визнано право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Юннатів, буд. 10-б, а саме склад літ. «У» у складі: приміщення складу № 2 площею 876,4 кв.м., приміщення складу № 3 площею 986,8 кв.м.; склад літ. «У1» у складі: приміщення складу № 1 площею 371,1 кв.м., всього загальною площею 2234,3 кв.м.; два пандуси до літ «У»; козирок до літ. «У»; пандус до літ «У1»; козирок до літ. «У1», котельня літ. «С» у складі: котельна № 1 площею 76,4 кв.м., підсобне приміщення № 2 площею 3,9 кв.м., підсобне приміщення № 3 площею 2,7 кв.м., підсобне приміщення № 4 площею 1,6 кв.м., підсобне приміщення № 5 площею 5,5 кв.м., коридор № 6 площею 4,1 кв.м. всього загальною площею 94,2 кв.м.; ганок до літ. «С», вбиральня літ «Т», навіс літ. «Ц» паркан № 4, замощення 1.

На підставі зазначеного рішення суду, 01.11.2012 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на комплекс будівель та споруд, розташованих за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Юннатів, 10-б.

Крім того, як свідчать матеріали справи, право власності чи користування на земельну ділянку, розташовану під отриманими у власність будівлями зареєстровано не було.

Отже, підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про донарахування позивачу земельного податку є перебування у власності ОСОБА_1 нерухомого майна (складських приміщень), що знаходиться за адресою: вул. Юннатів, 10-б, м. Бердянськ.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, обов'язок зі сплати земельного податку виникає у набувача нерухомості з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07 листопада 2015 року по справі № 826/12388/13-а, що відповідно до приписів ст. 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів зазначає, що починаючи з 01.11.2012 року до позивача перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні належні йому на праві власності нерухомі обєкти (споруди), а з ним і обовязок по сплаті земельного податку, що в свою чергу свідчить про обґрунтованість нарахування йому відповідних податкових зобовязань.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта стосовно того, що земельна ділянка по вул. Юннатів, 10-б, м. Бердянськ була передана Бердянською міською радою в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Бекіс» на підставі договору оренди землі від 03.12.2008 року, який до сьогодення є діючим, а тому наведене свідчить про відсутність належних підстав для нарахування йому земельного податку.

Так, відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону; набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Приписами ч.2 ст.120 Земельного кодексу України визначено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно зі ст.377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Таким чином, з вищенаведених приписів законодавства вбачається, що при переході права власності на нерухоме майно (будівлі або споруди), до особи також переходить право власності або користування земельною ділянкою на якій розташовані такі обєкти навіть за умови перебування такої земельної ділянки у користуванні іншої особи.

Також колегія суддів, критично розцінює доводи апелянта стосовно того, що податковим органом були помилково розраховані суми податкових зобовязань з податку на землю, оскільки за даними Держгеокадастру, зазначеними в листі від 07.12.2015 року, нормативна грошова оцінка лише за 2014-2015 роки є значно меншою, ніж наведена у розрахунку податкового органу.

Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем при розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки була застосована базова вартість земельних ділянок, визначена рішенням Бердянської міської ради №62 від 12.07.2013 року, та застосовані коефіцієнти функціонального використання 1, що кореспондуються з даними витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель №1290/86-16 від 06.05.2016. Також, відповідачем були враховані коефіцієнти індексації за кожний рік.

Доводи апелянта стосовно того, що позивачу не було вручено ані наказ на проведення перевірки, ані акт перевірки, ані податкове повідомлення-рішення від 16.06.2016 року № 6 колегія суддів розцінює критично, з огляду на наступне.

Згідно ст. 287.1. ПК України - власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Статтею 285 даного Кодексу передбачено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року

Пунктом 286.5. статті 286 даного Кодексу передбачено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Пунктом 287.2. статті 287 Податкового кодексу України визначено, що облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня.

Згідно пункту 287.5. статті 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Фізичними особами у сільській та селищній місцевості земельний податок може сплачуватися через каси сільських (селищних) рад або рад обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про приймання податкових платежів. Форма квитанції встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до п. 58.1 ст.58 ПК України - контролюючий орган надсилає (вручає) платнику датків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням ого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно статті 54 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення містить підставу для нарахування податкового зобов'язання; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування; граничні строки сплати грошового зобов'язання або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення. До податкового повідомлення- рішення додається розрахунок податкового зобов'язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Згідно з ст. 58.3 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом на виконання вимог ст. 59 ПК України направлялось оскаржуване податкове повідомлення-рішення, проте до контролюючого органу повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 49-50), що відповідно до вищенаведених норм права вважається врученим позивачу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень рішень, податковий орган діяв на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 р. по справі № 808/3838/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак