Справа № 804/4857/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2017 р. Справа № 804/4857/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши у скороченому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Океанмаш», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна податкова інспекція у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості,-
28.07.2017 Головне управління ДФС у Дніпропетровській області (надалі ГУ ДФС у Дніпропетровській області, позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Океанмаш» (надалі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна податкова інспекція у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (надалі ДПІ у соборному районі м. Дніпра ГУ ДФС, третя особа) про стягнення заборгованості у сумі 726 988, 92 грн.
Ухвалою суду від 31.07.2017 було відкрито скорочене провадження у цій адміністративній справі та надано відповідачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для надання суду своїх письмових заперечень проти заявленого адміністративного позову, наявних доказів або заяви про визнання позову.
Сторони були належним чином повідомлені про порядок розгляду заявленого адміністративного позову, що підтверджується наявними у справі розписки про отримання позивачем копії ухвали - 01.08.2017 року, поштовим конвертом, що повернувся до суду з відміткою про неможливість вручення відповідачу (закінчення встановленого строку зберігання) 12.10.2017 року та поштовим повідомленнями про вручення третій особі копії ухвали 08.09.2017 року.
Втім, відповідач у встановлений строк не надав суду жодного із запропонованих документів.
Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого для надання заперечень або заяви про визнання позову, якщо до суду не було подано заперечень відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.
Відповідно до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги Кодексу адміністративного судочинства України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п.п. 36.1., п.п. 36.2. ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Пунктами 54.1, 54.5, ст. 54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що податковий борг відповідача з орендної плати з юридичних осіб складається з несплачених у встановлені терміни сум грошових зобовязань на суму 667 995, 03 грн., які виникли на підставі:
- Податкового розрахунку земельного податку № НОМЕР_1 від 17.02.2016 року грошове зобовязання складало 147 391, 77 грн., термін сплати 30.10. 2016 року (відповідач мав переплату на суму 9 595, 07 грн.);
- Податкового розрахунку земельного податку № НОМЕР_2 від 21.03.2016 року, термін сплати 30.10.2016 року, на суму 20 492, 01 грн.;
- Податкового розрахунку земельного податку № НОМЕР_1 від 17.02.2016 року, термін сплати 30.11.2016 року, на суму 147 391, 77 грн.;
- Податкового розрахунку земельного податку № НОМЕР_2 від 21.03.2016 року, термін сплати 30.11.2016 року, на суму 20 492, 01 грн.;
- Податкового розрахунку земельного податку № НОМЕР_1 від 17.02.2016 року, термін сплати 30.12.2016 року, на суму 147 391, 77 грн.;
- Податкового розрахунку земельного податку № НОМЕР_2 від 21.03.2016 року, термін сплати 30.12.2016 року, на суму 20 492, 01 грн.;
- Податкового розрахунку земельного податку № НОМЕР_1 від 17.02.2016 року, термін сплати 30.01.2017 року, на суму 147 391, 72 грн.;
- Податкового розрахунку земельного податку № НОМЕР_2 від 21.03.2016 року, термін сплати 30.01.2017 року, на суму 20 492, 02 грн.;
- Донарахування штрафних санкцій згідно статті 126 Податкового кодексу України, за актом перевірки поточного року винесено податкове повідомлення-рішення (форма «Ш») № НОМЕР_3 від 06.03.2017 року, термін сплати 10.04.2017 року, на суму 6 055, 02 грн.
Таким чином, розрахунок з орендної плати з юридичних осіб складає:
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що податковий борг з податку на додану вартість складається з несплачених у встановлені терміни сум грошових зобовязань на суму 679, 35 грн., на підставі донараховані штрафних санкцій в поточному році за актом перевірки від 16.12.2016 року № 783/1201/30852560, винесено податкове повідомлення рішення (форма «ПС») № НОМЕР_4 від 08.02.2017 року на суму 680, 00 грн., термін сплати 10.03.2017 року, (відповідач мав переплату на суму 0, 65 грн.)
Отже, розрахунок з податку на додану вартість складає:
680, 00 грн. 0,65 грн. (переплата) = 679, 35 грн.
Податковий борг з податку на нерухоме майно , відмінне від земельної ділянки складається з несплачених у встановлені терміни сум грошових зобовязань, який виник на підставі:
- Податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № НОМЕР_5 від 08.02.2016 року, термін сплати 20.10.2016 року, на суму 29 157, 28 грн.
- Податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № НОМЕР_5 від 08.02.2016 року, на суму 29 157, 26 грн.
Розрахунок з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:
29 157, 28 грн. + 29 157, 26 грн. = 58 314, 54 грн.
Таким чином, розрахунок податкового боргу складає:
679, 35 грн. (податок на додану вартість) + 667 995, 03 грн. (по орендній платі з юридичних осіб) + 58 314, 54грн. (податок на нерухоме майно) = 726 988, 92 грн.
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Відповідачем не сплачені узгоджені податкові зобов'язання в необхідних розмірах у встановлений законом термін.
Таким чином, сума грошового зобов'язання відповідача., в контексті вищенаведеної норми чинного законодавства, є податковим боргом.
Відповідно до ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
На виконання вимог ст. 59 ПК України позивачем було сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу № 142-17 від 29.11.2016 на суму 29 157,28 грн. рекомендованим листом, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до положення п. 59.5. ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
З наведеного вбачається, що ДПІ у Соборному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області вжиті усі заходи для забезпечення сплати відповідачем податкових зобовязань, однак добровільного погашення останнім податкового боргу не відбулося.
Пунктом 87.2 ст. 87 ПК України визначено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Згідно пунктів 95.1., 95.2 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1244 від 29.12.2010.
Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, у відповідача відкрито рахунки в банках, відповідно, з яких можуть бути стягнуті кошти, в рахунок погашення податкового боргу.
Згідно з частиною 3 статті 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.
Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Враховуючи викладене, суд вважає правомірними позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Океанмаш», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна податкова інспекція у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в розмірі 726 988, 92 грн., оскільки відповідач доказів добровільного погашення заборгованості суду не надав.
Відповідно до вимог частини 4 статті 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 60, 86, 160, 161, 163, 183-2 КАС України, суд, -
Адміністративний позов Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Океанмаш», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна податкова інспекція у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості - задовольнити.
Постанову суду відповідно до ст. 256 КАС України звернути до негайного виконання.
Копію постанови направити сторонам.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1