Справа № 317/3306/17(2-а/317/112/2017)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

21 грудня 2017 рокусправа № 317/3306/17(2-а/317/112/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Чередниченка В.Є.

судді: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2017 року (судді Яркіна С.В., м. Запоріжжя) у справі № 317/3306/17(2-а/317/112/2017) за позовом ОСОБА_4 до Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 23 жовтня 2017 року звернувся до суду з позовом до Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області в якому, просить скасувати рішення №3 від 03.03.2017 року Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області прийняте на сімнадцятій позачерговій сесії сьомого скликання «Про надання згоди на добровільне обєднання громад та делегування представників до спільної робочої групи» та скасувати рішення №1 від 22.03.2017 року Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області прийняте на вісімнадцятій позачерговій сесії сьомого скликання «Про схвалення проекту рішення сільської ради «Про добровільне обєднання територіальних громад».

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2017 року позов залишено без розгляду у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду встановленого ст. 99 КАС України.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не надано доказів того, що він дізнався про порушення своїх прав та інтересів в серпні 2017 року, крім того, позивачем не зазначено конкретної дати та обставин за яких він дізнався про порушене право. Посилання позивача на те, що оскаржуване ним рішення не оприлюднювалося нічим не підтверджено.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд не в повному обсязі зясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1,2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов'язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення. Йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Потім необхідно зважити, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше. Якщо мала - тоді для відліку строку на звернення береться до уваги саме цей момент.

При цьому, як вбачається з тексту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції залишаючи без розгляду позов ОСОБА_4 щодо скасування рішень відповідача не досліджував питання коли саме позивач дізнався про порушення своїх прав та з якого часу почався відлік строку звернення до суду та як наслідок судом першої інстанції постановлено ухвалу без встановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення справи.

В матеріалах справи відсутня інформація яка б свідчила про те коли саме позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів оскаржуваними рішеннями.

При цьому, в позовній заяві позивач вказує на те, що про порушене право йому стало відомо в серпні 2017 року. Враховуючи зазначену дату, позивачем не пропущено строк звернення до суду з вимогами щодо скасуванні рішень від 22.03.2017 року та від 03.03.2017 року.

Судом першої інстанції не встановлено за матеріалами справи іншої дати, з якої позивач дізнався або міг дізнатися про порушене справо.

Отже, суд першої інстанції, не встановивши коли саме позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів безпідставно залишив позов ОСОБА_4 в цій частині без розгляду.

Слід зазначити й те, що статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Вказану норму слід розуміти так, що судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права, порушення яких є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом вищої інстанції.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Враховуючи те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не повно встановлено обставини, що мають значення для вирішення справи, оскільки не встановив коли саме позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, що свідчить про невідповідність оскаржуваної ухвали вимогам статті 159 КАС України, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо необхідності задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись: частиною 3 статті 312, статтями 321, 325 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2017 року у справі №317/3306/17(2-а/317/112/2017) скасувати та справу передати на розгляд суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2017 року.

Головуючий суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко