Справа № 2270/14006/11
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2012-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2012 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Драчук Т. О.

суддів: Гонтарука В. М. , Боровицького О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року та постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2011 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2011 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, управління Пенсійного фонду України у Славутському районі та м.Славута Хмельницької області про визнання неправомірними дій відповідачів, скасування вимоги УПФ України у Славутському районі та м.Славута Хмельницької області від 01.02.2011 року №Ф-176 на суму 1750,80 грн., скасування постанови відділу ДВС Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області №28666804 від 23.09.2011 року.

Поряд із позовними вимогами ОСОБА_2 заявив клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом винесення судом ухвали про зупинення виконавчих дій по постанові відділу ДВС Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області №28666804 від 23.09.2011 року, посилаючись на ст.263 КАС України.

За наслідками розгляду заявленого позивачем клопотання, ухвалою від 23.11.2011 року Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив в його задоволенні у звязку з відсутністю підстав для забезпечення даного адміністративного суду, що передбачені ст.117 КАС України.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.12.2011 року, в задоволенні адміністративного позову по суті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними рішеннями суду, позивач подав апеляційні скарги, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на не повне зясування судом всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, просив скасувати ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.11.2011 року та постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.12.2011 року.

Апелянт, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не зявився, проте, 21.02.2012 року надіслав до суду клопопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності, апеляційні скарги підтримує в повному обсязі.

27.02.2012 року до суду апеляційної інстанції надійшли письмові заперечення відділу ДВС Славутського МУЮ проти апеляційних скарг позивача, в яких, останній просить відмовити в їх задоволенні, а апеляційний розгляд справи здійснити без участі представника відділу ДВС Славутського МУЮ.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України, визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та необхідності залишення в силі ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.11.2011 року та постанови цього ж суду від 01.12.2011 року, враховуючи наступне.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, предметом спірних правовідносин між позивачем та відповідачем є дії та рішення відповідачів, направлені на виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»виконавчого документу - вимоги УПФ України у Славутському районі та м.Славута від 01.02.2011 року №Ф-176 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в сумі 1750,80 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, тим самим, визнаючи правомірними дії відповідачів та прийняті ними рішень, виходив з того, що останні діяли в межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством.

Надавши правову оцінку діям відповідачів стосовно його дій та прийнятих ними рішень відносно позивача, зокрема, вимоги УПФ України у Славутському районі та м.Славута про сплату боргу №Ф176 від 01.02.2011 року та постанови відділу ДВС Славутського МУЮ від 23.09.2011 року №ВП 28666804 про відкриття виконавчого провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими та повноцінно вмотивованими судом в постанові від 01.12.2011 року.

Закон, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), представляє собою сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 ст.17 Закону визначено перелік документів, які підлягають виконанню державною виконавчою службою. Зокрема, п.8 ч.2 вказаної статті встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи як рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, вимога Пенсійного органу №Ф-176 від 01.02.2011 року, яка являється виконавчим документом, на підставі якого відділом ДВС прийнято оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження №ВП28666804 від 23.09.2011 року, є рішенням органу виконавчої влади.

За правилами встановленими ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як свідчать матеріали справи, відповідач, встановивши відсутність перешкод та підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження по виконанню вимоги УПФ України у Славутському районі та м.Славута від 01.02.2011 року №Ф-176, цілком правомірно прийняв постанову №ВП28666804 від 23.09.2011 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого документу Пенсійного органу.

Зважаючи на вище зазначене, а також те, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та є не обґрунтованими, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги позивача та залишення в силі постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.12.2011 року.

Визначаючись щодо правомірності відмови судом першої інстанції в забезпеченні даного адміністративного позову ухвалою від 23.11.2011 року, колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним, оскільки, доводи викладені позивачем в клопотанні, не містять достатніх обґрунтувань, які б слугували підставою для забезпечення позову в порядку ст.117 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак, підстав для скасування таких рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги фізичної особи підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року та постанову від 01 грудня 2011 року без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Гонтарук В. М.

ОСОБА_3