Справа № 2а-431/2010
Суддя: Стародубцева Л. О.
Дата ухвалення: 2010-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-431/2010 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2010 року Шосткинський міськрайсуд Сумської області у складі:
головуючої судді- Стародубцевої Л.О.,
при секретарі - Даниленко О.А. з участю представника позивача Сапона Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка Сумської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 м. Шостка про стягнення грошової компенсації замість речового майна,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до міськрайсуду з вищевказаним позовом пояснюючи та уточнюючи позовні вимоги просить суд стягнути з відповідача грошову компенсацію замість не наданого речового майна в розмірі 6626 грн. 50 коп. та шкоду, спричинену ненаданням форменного одягу в розмірі 1443 грн. а також судові витрати по справі, мотивуючи тим, що він з 29 листопада 2001 року по 07 грудня 2009 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині № НОМЕР_1 м. Шостка на посаді контролера спеціальної комендатури, що підтверджується витягами з наказів військової частини.
Відповідно до частини 2 статті 9-1 Закону України " Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна, грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. На усне звернення з даною пропозицією до керівництва військової частини йому було відмовлено.
Розмір заборгованості за речове майно становить 6626 грн. 50 коп., що також підтверджується відповідною довідкою військової частини.
Оскільки відповідач під час проходження служби не забезпечував за нормами і строком предметами форменного одягу, який вимагає устав військовослужбовців Збройних Сил, а несення служби без форменного одягу суперечить статусу військовослужбовців Збройних Сил, то позивач змушений був витрачати власні кошти та придбавати речове забезпечення, які складають 1443 грн.00 коп., що підтверджується товарними чеками.
Оскільки відповідач порушив право позивача під час несення військової служби позивачем, у вигляді не забезпечення форменого одягу, а позивач внаслідок цього, змушений був відповідати уставу військовослужбовців Збройних Сил щодо форми одягу, витрачати власні кошти, чим відповідач завдав шкоди позивачу, яка на законодавчому рівні ст. 56 Конституції України та ст. 1173 ЦК України гарантує відшкодування шкоди, завданої органом державної влади незалежно від вини цього органу.
У судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, мотивуючи тими ж самими обставинами та пояснили, хоча позивач письмово не звертався до керівництва військової частини, але усно звертався в порядку службової підлеглості щодо забезпечення форменого одягу під час несення військової служби, на що він отримував відповідь, що зараз відповідного форменого одягу немає. На його прихід на службу у цивільному взутті (туфлях), його командир відреагував запереченням щодо несення служби у цивільному взутті.
Забезпечення відповідачем форменим одягом з порушенням терміну видачі, призводило до того, що позивач змушений був ходити у ветхому форменому одязі ( бушлаті, ботинках), і позивач керуючись самозахистом вимушений був з метою збереження здоров*я взимку, купувати собі за власні кошти формений одяг. Крім цього ветхий формений одяг, який вин змушений носити у будні дні, він носив також і у святкові дні, що суперечить моральному обліку.
На товарних чеках відсутні печатка та штамп, оскільки формені речі купувались на ринку у приватного підприємця.
Отримати речовим майном не бажає, оскільки на даний час формені військові речі йому не потрібні.
Представник відповідача Військової частини № НОМЕР_1 м. Шостка, ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі просить відмовити з підстав незаконності та необґрунтованості, мотивуючи тим, що Військова частина № 3022 ВВ МВС України, відмовляючи позивачу у виплаті зазначеної грошової компенсації за не отримане речове майно, діяла у відповідності до вимог чинного законодавства України. Згідно вимог ст. 95 Конституції України, ЗУ про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відповідно до вимог ч.2 ст. 4 Бюджетного Кодексу України, при здійсненні бюджетного процесу в Україні, положення нормативно-правових актів застосовується лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та Закону про Державний бюджет України. За вимогами ст. ст. 21-22 Бюджетного Кодексу України, військова частина НОМЕР_1 є розпорядником відповідного рівня коштів бюджетного призначення і використовує кошти, які надійшли в порядку виконання ЗУ «Про Державний бюджет України». Однак таких бюджетних асигнувань на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно військовій частині НОМЕР_1 не було передбачено.
ЗУ « Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» № 1459-3 від 17.02.2000 року, яким призупинена дія ч.2 ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей в частині одержання військовослужбовцями грошової компенсації замість речового майна( за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління Міністерства внутрішніх військ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців). Вказаний Закон в частині зупинення зазначеної норми не визнаний неконституційним і підлягає обов`язковому виконанню на території України.
Щодо вимог командирів, старших за військовим званням військовослужбовців про додержання форменного одягу під час несення служби позивачем, є цілком законними, оскільки вони відповідають ст.. 33 СВСЗСУ, якою встановлено, що старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки та військового вітання.
Згідно ст. 36 СВСЗСУ встановлено, що командир відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень, а відповідно ст. 37 СВСЗСУ, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові, який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові, а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного(неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та в повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Факти про те, що відповідач фізично або психічно примушував позивача до того, щоб позивач за власні кошти купував формений одяг відсутні.
Позивач з власної ініціативи купував формений одяг, витрачаючи власні кошти. Позивач під час проходження служби щодо забезпечення форменим одягом не виконував вимоги Статуту ВСЗСУ (ст.,37), не скористався своїми правами, які затверджені Законом № 548-Х1У, тому не були порушені його права з боку командування частини.
На даний час військова частина має заборгованість перед позивачем ( прапорщиком ОСОБА_1 ) у вигляді неотримання ним речового майна у натурі на загальну суму-6911 грн. 16 коп., яке позивач може отримати, а не заборгованість по грошовій компенсації за речове майно.
Допитаний в судовому засіданні начальник речової служби- капітан ОСОБА_3 пояснив, що він складає відповідні заявки на речове майно кожний рік до 10 січня. Ці заявки задовольнялись частково відповідно до норм. Речове майно отримували по мірі приходу.
Згідно арматурної картки № 991 від 29.11.2001 року військова частина має заборгованість перед позивачем у вигляді неотримання ним речового майна у натурі на загальну суму -6626 грн. 50 коп.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі слідуючих підстав.
Судом встановлено, що також підтверджується матеріалами справи і не оспорюється сторонами, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України за контрактом на посаді контролера 2 спеціальної комендатури з 29 листопада 2001 року по 07.12. 2009 року, що підтверджується витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 , а саме № 235 від 29.11.2001 року про зарахування в списки особового складу частини та на усі види забезпечення з 29.11.2001 року та № 248 від 07.12.2009 року про виключення із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 08.12.2009 року( а.с.28-29).
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 вбачається заборгованість належних предметів форменного одягу ОСОБА_1 із 21 найменувань предмета на загальну суму 6911,16 грн.( а.с.24).
На час виникнення спірних правовідносин діяло наступне законодавство.
Згідно частини 2 ст. 9 ЗУ від 20.12.1991 року № 2011-12 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в ред.., що діяла до 01.01.2007 року, оскільки ЗУ від 03.11.2006 року № 328-5 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні( або перевірочні) та спеціальні збори і деяких інших осіб» набрав чинності 01.01.2007 року військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Дію ст.. 9 ЗУ від 20.12.1991 р. № 2011-12« Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» було призупинено в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна ( за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління Міністерства внутрішніх військ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців) згідно з ЗУ від 17.02.2000 р. № 1459 «Про деякі заходи економії бюджетних коштів».
Законом України від 03.11.2006 р. № 328-5«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні( або перевірочні) та спеціальні збори і деяких інших осіб, який набрав чинності01.01.2007 року, у ЗУ від 20.12.1991 р. № 2011-12 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ст. 9 викладено в новій редакції та Закон доповнено ст.. 9-1 «Продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців».
Згідно із п. 2 ст.9-1 ЗУ № 2011-12 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Порядок виплати грошової компенсації визначається КМУ.
Пунктом 59 ст. 71 ЗУ від 19.12.2006 р. № 489-5 « Про Державний бюджет України на 2007 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, зупинено на 2007 рік дію п.2 ст.9-1 ЗУ від 20.12.1991 р № 2011-12 « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Положення п. 59 ст. 71 ЗУ від 19.12.2006 р. № 489-5 « Про Державний бюджет України на 2007 рік» не визнані Конституційним Судом України- неконституційними.
Пунктом 67 розділу 2 ЗУ від 28.12.2007 року № 107-6 « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», пункт 2 ст. 9-1 Закону № 2011- 12- виключено.
Положення п. 67 розділу 2 ЗУ від 28.12.2007 року № 107-6 «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року.
Відповідно до ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин речове майно та грошова компенсація за речове майно були передбачені законодавством України в період з 10.01.1992 року, тобто з моменту введення в дію ЗУ від 20.12.1991 р № 2011-12 « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до 11 березня 2000 року (дати набрання чинності ЗУ від 17.02.2000 року № 1459 «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» та з 22 травня 2008 року, тобто дати ухвалення рішення Конституційним Судом України від 22.05.2008 року, щодо неконституційності положень п. 67 р.2 ЗУ від 28.12.2007 р. № 107-6 ««Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».
Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що виплата грошової компенсації замість неотриманого речового майна в даних спірних правовідносинах діяла починаючи з 22 травня 2008 року, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню саме з вказаної дати і по час звільнення позивача 07.12.2009 року, згідно довідки про заборгованість в сумі 1405, 11 грн.
Що стосується доводів позивача про стягнення з відповідача шкоди. Спричиненої ненаданням форменного одягу в розмірі 1443 грн„ то на думку суду ці вимоги задоволенню не підлягають із слідуючих підстав.
Суд погоджується з доводами відповідача щодо відсутності фактів, які також відсутні в судовому засіданні, про те, що відповідач фізично або психічно примушував позивача до того, щоб позивач за власні кошти купував формений одяг, а дії позивача в цьому напрямку, на думку суду, є особистою ініціативою.
Щодо доводів позивача про захист у зимовий період, то на думку суду на увагу суду не заслуговують, як вбачається з арматурної карточки, речове майно видавалось, в тому числі й зимові речі,( які до речі носяться тільки у зимовий період, а не цілій рік, ботинки та бушлат видається на З роки, видавали 2 рази).
Керуючись ст. 17,18ч.1,90,104,162 КАС України, п. 2 ст.9-1 ЗУ № 2011-12 « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Уточнений позов ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 м. Шостка про стягнення грошової компенсації замість речового майна в сумі 6 626 грн.50 коп. та відшкодування шкоди, спричиненої ненаданням форменного одягу в розмірі 1443 грн. задовольнити частково.
Стягнути з Військової частини № НОМЕР_1 , розташованої м. Шостка Сумської області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість неотриманих належних предметів форменного одягу за період його служби з 22 травня 2008 року по 07 грудня 2009 року в сумі 1405 грн.11 коп.
В інший частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 07 грн.50 коп.
На постанову може бути подана заява про апеляційне оскарження до Сумського апеляційного суду через міськрайсуд протягом 10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга надається протягом двадцяти днів після надання заяви про апеляційне оскарження.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, або якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання цієї заяви.
Суддя Л.О. Стародубцева