Справа № 824/1043/17-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 грудня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/1043/17-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради визнання незаконними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради, в якому просить суд визнати незаконними та скасувати рішення Чернівецької міської ради від 28 липня 2016 року №349 від 08 грудня 2016 року №491 в частині надання дозволу на складання проекту відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою вул. Руська, 236, площею 0,7943 га (кадастровий номер -:35:002:0105) із "для виробничих потреб" на "для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об'єктами комерційного призначення" в оренду на п'ять років.

Водночас позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд зупинити дії оскаржуваних рішень Чернівецької міської ради від 28 липня 2016 року №349 та від 08 грудня 2016 року №491 в частині надання дозволу на складання проекту відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою вул. Руська, 236, площею 0,7943 га (кадастровий номер -:35:002:0105) із "для виробничих потреб" на "для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об'єктами комерційного призначення" в оренду на п'ять років; заборонити відповідачу вчиняти дії, а саме: затвердження розроблених проектів відведення на підставі рішення Чернівецької міської ради від 28 липня 2016 року №349 від 08 грудня 2016 року №491 щодо зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою вул. Руська, 236, площею 0,7943 га (кадастровий номер -:35:002:0105) із "для виробничих потреб" на "для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об'єктами комерційного призначення" для надання в оренду на п'ять років.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що в разі дії оскаржуваних рішень Чернівецької міської ради при подальшому задоволенні судом позовних вимог відновлення його порушених прав буде унеможливлене або потребуватиме значних зусиль, часу та витрат. Вказує, що оскаржувані рішення можуть стати підставою для затвердження відповідного проекту відведення земельної ділянки Чернівецькою міською радою на вул. Руській, 236.

Також позивач зазначає, що оскаржувані рішення є очевидно неправомірними, адже прямо порушують право позивача як члена громади на участь у громадських слуханнях і оскільки вказані вище земельні ділянки належать до комунальної форми власності, то позивач як член територіальної громади має законне право брати участь у розпорядженні ними та вимагати відповідності дій Чернівецької міської ради існуючому законодавству відповідно до положень статей 21-24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та статей 2,3,10 Закону України "Про місцеве самоврядування."

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову та перевіривши наявні у справі матеріали, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України прийнято Закон України №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", який набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Як вбачається з позовної заяви та заяви про забезпечення позову, а також з відмітки штампу Чернівецького окружного адміністративного суду, такі були підписані та, відповідно, подані до суду 20 грудня 2017 року.

Таким чином, заява про забезпечення позову повинна розглядатись за правилами, що діють після набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Так, питання забезпечення позову наразі регулюються главою 10 Розділу І Кодексу адміністративного судочинства України (статті 150-158).

Згідно частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Наведеною вище нормою процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Беручи до уваги зміст доданих позивачем до позовної заяви оскаржуваних рішень Чернівецької міської ради, зважаючи на суть спірних правовідносин, оцінивши доводи позивача, викладенні в обґрунтування заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог останнього щодо забезпечення судом даного позову. Позивачем не наведено переконливих доводів (обґрунтованих припущень), які б могли свідчити про те, що невжиття заходів, про які він просить, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду даної справи, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Також позивачем не наведено переконливих доводів, які б свідчили про очевидність протиправності оскаржуваних рішень суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів позивача оскаржуваними рішеннями.

Доводи заявника про наявність очевидних ознак неправомірності оскаржуваних рішень Чернівецької міської ради суд оцінює критично, оскільки наведення в ухвалі суду про забезпечення позову очевидних ознак неправомірності оскаржуваних рішень відповідача буде фактично означати вирішення спору по суті до ухвалення рішення в адміністративній справі, що в даному випадку, з огляду на зміст оскаржуваних рішень та відношення їх до позивача, є неприпустимим.

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення даного позову, а тому відмовляє у задоволенні такої заяви.

Керуючись статтями 150, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради визнання незаконними та скасування рішень відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя О.П. Лелюк