Справа № 805/4114/17-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 р. Справа №805/4114/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:12:12

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зінченка О.В.,

при секретарі судового засідання Дзюби Д.А.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 14 липня 2017 року № 150479-13, про скасування податкової вимоги № 273-42 від 03 листопада 2017 року, -

в с т а н о в и в:

23 листопада 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1А.) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі відповідач, ГУ ДФС у Донецькій області) про визнання незаконним податкового повідомлення - рішення Головного управління державної фіскальної служби у Донецькій області від 14 липня 2017 року № 7924 на суму 11 558,66 грн., про визнання незаконною та скасування податкової вимоги Головного управління ДФС у Донецькій області від 03 листопада 2017 року про стягнення податкового зобовязання у розмірі 11 558,66 грн.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, які прийняті судом до розгляду, просив скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № 150479 від 14 липня 2017 року насуму 11 558,66 грн., а також скасувати податкову вимогу від 03 листопада 2017 року № 273 - 42 про стягнення податкового боргу у розмірі 11 558,66 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 26 серпня 2017 року ним отримано 4 податкові повідомлення рішення від 14 липня 2017 року № 7922 на суму 4809,22 грн., № 7923 на суму 2203,42 грн., № 7924 на суму 3530,44 грн., № 150479-13 на суму 11 558,66 грн. Позивач сплатив суму по податковому повідомленню - рішенню № 7924 від 14 липня 2017 року на суму 3530, 44 грн., з іншими податковими повідомленнями-рішеннями він не погодився і звернувся до податкового органу зі скаргою.

За результатами його скарги, податкові повідомлення - рішення від 14 липня 2017 року № 7922 та 7923 - скасовані. Позивач вважає, що оскаржуване ним податкове рішення - повідомлення № 150479-13 від 14 липня 2017 року у розмірі 11 558,66 грн., прийняте контролюючим органом всупереч вимог діючого законодавства, оскільки останнім не враховано, що об'єкти нерухомості його підприємства - цеху з виробництва паперової мішкотари з використанням цеху та складських приміщень не є об'єктами оподаткування у розумінні приписів статті 266 Податкового кодексу України. Просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 14 липня 2017 року № 150479-13 на суму 11 558,66 грн., та податкову вимогу від 03 листопада 2017 року № 273-42 на суму 11 558,66 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні змісту адміністративного позову. Просив задовольнити адміністративний позов повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначила, що норма підпункту «є» пункту 266.2.2 статті 266 Податкового Кодексу України не може бути застосована до позивача, оскільки дане обмеження встановлено стосовно об'єктів оподаткування юридичних осіб, а не фізичних осіб - підприємців. Вважає, що позивач не підпадає для застосування до нього пільг, оскільки є фізичною-особою підприємцем і має обєкти нежитлової нерухомості, а тому підлягає оподаткуванню. На підставі викладеного, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) зареєстрований в якості фізичної-особи підприємця з 19 березня 1999 року № 2 002254, за адресою: 84500, АДРЕСА_1, вид економічної діяльності зазначений: 17.12 виробництво гофрованого паперу та картону, паперової та картонної тари, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських сформувань (арк. справи 19).

Відповідач, Головне управління ДФС у Донецькій області, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Головним управління ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення від 14 липня 2017 року № 150479-13 на суму 11 558,66 грн., відповідно до якого позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (арк. справи 7-10).

03 листопада 2017 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнята податкова вимога № Ф-273-42 про стягнення з ФО-П ОСОБА_1 податкового боргу за несплату податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки у розмірі 11 558,66 грн. (арк. справи 12).

Прийняті фіскальною службою податкове повідомлення-рішення та податкова вимога є правовими актами індивідуальної дії, правомірність винесення яких здійснюється за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 №71-VIІI "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції статті 266 Податкового кодексу України, введено новий вид податку для громадян України, яким передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту266.1 статті266 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.1, підпункт 266.3.2пункт 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 14.1.129-1 пункту14.1 статті14 Податкового кодексу України у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі промислові та склади.

Відповідно до підпункту "є" 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування: будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11 жовтня 2010 № 457 (надалі - ДК 009:2010), економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях В "Добувна промисловість та розроблення кар'єрів", С "Переробна промисловість", О "Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря", Е "Водопостачання; каналізація, поводження з відходами" та Р "Будівництво".

Тобто, в цілях застосування норм підпункту 266.2.2 Податкового кодексу України промисловими вважаються підприємства, які відповідно до ДК 009:2010 належать до вищезазначених секцій.

Водночас, термін "промислове підприємство" охоплює всі підприємства, які належать до таких галузей економічної діяльності: добувна промисловість, переробна промисловість, будівництво, електроенергія, газ, водопостачання і санітарне обслуговування, транспорт, склади і служби зв'язку (ст. 1 Конвенції про допомогу у випадках виробничого травматизму від 08.07.1964 № 121).

Перероблення - це технологічний процес, виконання якого змінює форму, властивості чи склад сировини, напівфабрикатів або, в окремих випадках, готової продукції, за для отримання нової продукції.

Переробна промисловість - усі види економічної діяльності, віднесені до секції С "Переробна промисловість". До неї належать як кустарно-ремісничі промисли, так і серійне виробництво.

Крім цього, визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об'єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Так, Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 вересня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб'єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об'єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 125) "Будівлі промислові та склади" належить клас (код 1251) "Будівлі промислові", який включає будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо за їх функціональним призначенням.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що будівлі промисловості (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств) відповідно до правовстановлюючих документів, що враховують вимоги ДК 018-200, не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлова будівля - цех з виробництва паперової мішкотари, загальною площею 838,8 кв.м., яка розташовані за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вулиця Носакова, будинок 9 Г (арк. справи 31).

Згідно з Виписки Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, вид економічної діяльності позивача - виробництво гофрованого паперу та картону, паперової та картонної тари, що в свою чергу відноситься до секції С «Переробна промисловість» відповідно до Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД).

Використання за цільовим призначенням позивачем вищенаведеного нерухомого майна, тобто здійснення діяльності позивачем у власних нежитлових приміщеннях з виробництва паперової тари, не є спірною обставиною між сторонами.

Положення підпункту "є" пункту 266.2.2. статті 266 ПК України в розрізі основоположного принципу єдиного підходу до встановлення податків і зборів, передбаченого підпункту 4.1.11 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, і принципу нейтральності оподаткування, встановленого у підпункту 4.1.8 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України не містить жодних виключень, обмежень чи застережень щодо включення будівель промисловості, що належать на праві приватної власності фізичним особам, до об'єктів, які не оподатковуються в силу закону.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що в розумінні підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, не є об'єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, промислові будівлі та складські приміщення, що знаходяться у власності фізичних осіб-підприємців.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимогифізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № 150479 від 14 липня 2017 року на загальну суму 11 558,66 грн., а також скасування податкової вимоги від 03 листопада 2017 року № 273 - 42 про стягнення податкового боргу у розмірі 11 558,66 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Враховуючи, що позивач при предявленні позовної заяви був звільнений від сплати судового збору відповідно до підпункту 8 пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», як інвалід Великої Вітчизняної війни та сімї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняний до них у встановленому порядку особи, документально підтверджені судові витрати відсутні.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 193, 242-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 14 липня 2017 року № 150479-13, про скасування податкової вимоги № 273-42 від 03 листопада 2017 року, - задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 14 липня 2017 року № 150479-13 на суму 11558,66 грн.

Скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 03 листопада 2017 року № 273-42 на суму 11 558,66 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складений 22 грудня 2017 року.

Суддя Зінченко О.В.