Справа № 815/2574/17
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2574/17

Категорія: 8 Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

судді Джабурії О.В.,

судді Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Державної фіскальної служби України, Одеського управління офісу великих платників податків ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Старгруп Торг" до Одеського управління офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

03.05.2017 товариство з обмеженою відповідальністю "Старгруп Торг" звернулось до суду з позовом до Одеського управління офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України, в якому з урахуванням уточнень просив:

- визнати неправомірними дії Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС України з невизнання податковою звітністю податкової декларації з ПДВ за січень 2017 року та додатків до неї: №2 "Довідка про суму від'ємного значення звітного (податкозвого) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)", №3 Розрахунок суми бюджетного відшкодування (ДЗ) та №5 "розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)";

- зобовязати ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків визнати податковою звітністю податкову декларацію з ПДВ за січень 2017 року та додатків до неї: №2 "Довідка про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)" №3 Розрахунок суми бюджетного відшкодування (ДЗ) та №5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)", отриманої від ТОВ Старгруп Торг у паперовому вигляді.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.02.2017 при спробі зареєструвати декларацію з ПДВ за січень 2017 на підставі укладеного з відповідачем 01.02.2017 договору про визнання електронних документів, позивач отримав відмову. Згідно квитанції № 1 відмова у прийнятті декларації відбулась в звязку із порушенням позивачем вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді, зокрема не відповідає інформації код ЄДРПОУ. Позивач наполягає, що відмова у прийнятті податкової звітності є неправомірною, оскільки позивач не вчинив жодного порушення, та вказані обставини, відповідно до п.49.4 ст.49 ПК України стали підставою для надання до податкового органу податкової звітності у паперовому вигляді. Разом з тим, відповідач не прийняв і податкову звітність з ПДВ за січень 2017 у паперовому вигляді, чим грубо порушив права позивача у другий раз.

Відповідач ОСОБА_1 управління офісу великих платників податків ДФС заперечував проти позову, зазначаючи, що будь-яких порушень прав позивача не допускав, оскільки електронна версія податкової декларації з ПДВ за січень 2017 направлена позивачем безпосередньо до ДФС України. Враховуючи викладене, просив у задоволенні позову відмовити.

Справу розглянуто за відсутністю відповідача - ДФС України.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДФС та ОСОБА_1 управління офісу великих платників податків ДФС подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Зокрема, відповідачі в апеляційних скаргах зазначають, що податкова звітність з ПДВ подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. Судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків в односторонньому порядку дію договору від 01.02.2017 року не припиняло та не розривало вказаний договір, в звязку з чим відсутні підстави для прийняття від ТОВ "Старгруп Торг" з ПДВ за січень 2017 року на паперових носіях.

Крім того, квитанцією № 1 від 17.03.2017 року через автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронної звітності" позивача повідомлено, що документ не прийнято та вказано про необхідність виправити документ та повторно направити його. Але позивач не вжило заходів щодо повторної подачі електронної податкової звітності.

Більш того, на час прийняття постанови судом першої інстанції, податкова звітність з ПДВ ТОВ "Старгруп Торг" за січень 2017 року прийнята на рівні ДФС, про що позивач не повідомив суд. Тому за відсутності предмету спору, в задоволенні позову слід було відмовити.

В звязку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

01 лютого 2017 року між позивачем та ОСОБА_1 управлінням офісу великих платників податків ДФС укладений договір №260120171 про визнання електронних документів, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу (а.с. 22-24).

20 лютого 2017 року позивач направив до Одеського управління Офісу великих платників податків електронну декларацію з ПДВ за січень 2017 року разом із додатками №2 "Довідка про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)", №3 Розрахунок суми бюджетного відшкодування та №5 "розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) (а.с. 8-10).

За результатами такого направлення позивачем отримано від відповідача електронний документ - квитанцію №1, де зазначено, - доставлено до ДФС України - ДОКУМЕНТ НЕ ПРИЙНЯТО. Виявлені помилки: Порушено вимоги Інструкції з підготовки і надання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме: - . Можливо, припинено дію Договору про визнання електронної звітності (а.с. 11).

У звязку з відсутністю у позивача можливості подання податкової звітності в електронному вигляді 20 лютого 2017 р. позивач подав до Одеського управління Офісу великих платників податків разом із супровідним листом декларацію з ПДВ за січень 2017 року разом із додатками у паперовому вигляді.

27 лютого 2017 року позивачем від Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС України отримано повідомлення від 22.02.2017 р. за №10692/10/28-10-49-03-10 про відмову у визнанні поданої ТОВ Старгруп-Торг декларації з ПДВ за січень 2017 р. на паперових носіях податковою звітністю у звязку з чинністю договору про визнання електронної звітності (а.с. 26).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з незаконності дій податкового органу щодо неприйняття від позивача, як електронної звітності з ПДВ за січень 2017 року, так і звітності з ПДВ за січень 2017 року, складеної на паперовому носії.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до положень Податкового кодексу України, серед інших обов'язків платників податків передбачено і обов'язок складати звітність, що стосується обчислення та сплати податків і зборів (пп.16.1.2 п.16.1 ст.16) та подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків і зборів (пп.16.1.3 п.16.1 ст.16).

Підпунктом 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 ПК України визначено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Крім того, згідно з п. 19-1.1,27 ст. 19 ПК України, функцією контролюючого органу, крім інших випадків, є забезпечення розвитку, впровадження та технічне супроводження інформаційно-телекомунікаційних систем і технологій, автоматизацію процедур, зокрема, контроль за повнотою та правильністю виконання митних формальностей, організовують впровадження електронних сервісів для суб'єктів господарювання.

Принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, визначені в Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 № 320/15011 (далі - Інструкція № 233), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 1 розділу 2 вказаної Інструкції закріплено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Для подання податкових документів в електронному вигляді платник податків, серед іншого, має заповнити та подати до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору про визнання електронних документів, а орган ДПС де зареєстрований платник податків, на його запит, приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС; після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Відповідно до п. 7 розділу III Інструкції № 233, при поданні податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку платник податків та органи ДПС повинні додержуватися такого порядку:

платник податків створює податковий документ в електронному вигляді відповідно до затвердженого формату (стандарту) за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення. Після підготовки платником податків податкового документа в електронному вигляді на нього накладаються ЕЦП посадових осіб платника податків у такому порядку: першим - ЕЦП головного бухгалтера (бухгалтера), другим - ЕЦП керівника, третім - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків. За відсутності у платника податків посади бухгалтера електронні цифрові підписи посадових осіб платника податків накладаються у такому порядку: першим - ЕЦП керівника, другим - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків.

Платником податків фізичною особою-суб'єктом підприємницької діяльності електронні цифрові підписи накладаються у такому порядку:

першим ЕЦП платника податків - фізичної особи, другим - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків (за наявності);

після накладання ЕЦП платник податків здійснює шифрування податкового документа в електронному вигляді та направляє його до органів ДПС через телекомунікаційні канали зв'язку. Другий примірник податкового документа в електронному вигляді зберігається у платника податків;

після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту);

перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним;

підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС;

якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС;

датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що підставами для відмови у прийнятті податкової звітності є:

- недійсність електронного цифрового підпису;

- закінчення строку дії сертифіката відкритого ключа;

- наявність помилок у податковій накладній та у розрахунку до неї або декларації з податку на додану вартість.

Пунктом 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України передбачено право платника податків подавати за його вибором податкову декларацію засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Згідно із п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом (п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 49.10 ст. 49 Податкового кодексу України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у прийнятті електронної декларації з ПДВ за січень 2017 року з підстав, не визначених Податковим кодексом, а саме: " виявлені помилки: порушено вимоги Інструкції з підготовки і надання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме: - . Можливо, припинено дію Договору про визнання електронної звітності

В судовому засіданні встановлено, у поданій податковій звітності позивачем вірно зазначений код ЄДРПОУ, на наявність будь-яких інших помилок відповідачі не посилаються.

Доводи апелянтів про те, що позивач не скористався правом виправити документ та повторно направити його, як зазначено у квитанції № 1 від 20.02.2017 про відмову у прийнятті декларації, судова колегія вважає хибними, в звязку із відсутністю будь-яких помилок у вказаній податковій звітності.

Щодо можливого припинення дії договору про визнання електронної звітності, що також стало підставою для відмови у прийнятті електронної декларації з ПДВ за січень 2017, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

В силу приписів Податкового кодексу України та умов договору, відповідач має право розірвати договір в односторонньому порядку виключно у двох випадках: не надання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або зміна позивачем місця реєстрації.

Матеріалами справи підтверджується, що договір про визнання електронних документів від 01.02.2017 № 260120171, укладений між ТОВ "Старгруп Торг" і ОСОБА_1 управлінням офісу ВПП ДФС, прийнятий Центральним порталом прийому звітності ДФС України, про що свідчить квитанція № 2 реєстраційний номер документу НОМЕР_1.

Тобто, на виконання вимог вказаної вище Інструкції, позивач має відповідний договір, термін дії якого не сплив, але не має можливості надсилати звітність засобами електронного зв'язку, оскільки сервіс надає відповідь про можливе його припинення. При цьому, матеріали справи не містять доказів, що позивач повідомлявся про розірвання (припинення) договору про визнання електронних документів.

Оскільки договір не втратив своєї юридичної значимості для реалізації позивачем свого права на подання звітності в електронному вигляді, не розірваний (припинений) у встановленому законом порядку та продовжує свою дію, ДФС України зобов'язана за цим договором здійснити прийняття поданих ТОВ "Старгруп Торг" документів, а саме: податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року.

Відповідно до п. 49.4 ст. 49 ПК України, у разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3, де зокрема зазначено, що Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення.

Враховуючи вищевикладене, вірними є доводи суду першої інстанції про правомірність дій позивача, який отримавши квитанцію №1 про відмовуу прийнятті декларації з ПДВ за січень з підстав можливого припинення дії договору про визнання електронних документів, вважав за необхідне подати податкову звітність за вказаний період у паперовому вигляді.

Доводи апелянтів, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків в односторонньому порядку дію договору від 01.02.2017 року не припиняло та не розривало вказаний договір, в звязку з чим відсутні підстави для прийняття від ТОВ "Старгруп Торг" з ПДВ за січень 2017 року на паперових носіях не відповідає дійсності.

Так, зі змісту оскарженої постанови Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року не вбачається встановлення обставин припинення або розірвання податковим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів. Судом лише надана оцінка діям позивача по подачі декларації на паперових носіях таким, що відповідали положенням п.49.4 ст.49 ПК України.

Посилання апелянтів на відсутність предмету спору, враховуючи що на час розгляду справи податкова звітність ТОВ "Старгруп Торг" прийнята ДФС, судова колегія вважає недоведеними, в звязку із відсутністю документального підтвердження вказаних обставин ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції.

Судова колегія вважає, що навіть якщо податкова звітність за січень 2017 року і прийнята ДФС України станом на 21.06.2017, позивач має право на оскарження незаконних дій відповідачів, які існували та мали для нього негативні наслідки протягом певного періоду.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляцій вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат.

Оскільки ухвалою Одеського апеляційного адмінстративного суду від 27.11.2017 року ДФС України відстрочена сплата судового збору в розмірі 1 760 грн., останній має бути стягнутим з відповідача за результатами апеляційного розгляду

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Державної фіскальної служби України, Одеського управління офісу великих платників податків ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з Державної фіскальної служби України ( ) на користь Державної судової адміністрації України на рахунок №:0001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: ГУДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, судовий збір в розмірі 1 760 (одна тисяча сімсот шістдесят) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів

Постанова складена та підписана колегією суддів 21 грудня 2017 року о 17.00

Головуючий Н.В.Вербицька

Суддя О.В.Джабурія

Суддя А.В.Крусян