Справа № 524/7639/17
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Нестеренко С.Г.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

22 грудня 2017 р. м. ХарківСправа № 524/7639/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Кононенко З.О.

суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 39600, м. Кременчук, вул. Першотравнева, 29/5 від 23.11.2017р., повний текст складено 28.11.17 по справі № 524/7639/17

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України ОСОБА_3 , Департамента патрульної поліції Національної поліції України

про визнання протиправними дій інспектора, протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА:

06 жовтня 2017 року позивач, ОСОБА_2, звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП ОСОБА_3, та Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України ОСОБА_3 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу 03.10.2017 року за адресою м. Кременчук, вул. Халаменюка,3;

- визнати протиправною та скасувати постанову Інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України ОСОБА_3 серії АР № 432451 від 03.10.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною, оскільки у момент здійснення руху на своєму автомобілі по вул. Халаменюка, буд. 3, пішоходів на нерегульованому пішохідному переході не було, тому і відсутній склад правопорушення.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.11.2017 року Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серія АР № 432451 від 03 жовтня 2017 року, ухваленої інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України ОСОБА_3, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. на користь держави.

Відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову в іншій частині вимог.

Відповідач, Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП ОСОБА_3 від 03 жовтня 2017 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

У постанові у викладі обставин зазначається про те, що позивач саме 03 листопада 2017 року о 12 год. 58 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 21053, в м. Кременчуці по вул. Халаменюка, буд. 3, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість та не зупинився щоб дати дорогу пішоходам, чим порушив п. 18.1 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення за обставин, що виключають його адміністративну відповідальність (відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення).

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснюй провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПІДР України), учасники порожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (н.1.9 ПДР України).

03 жовтня 2017 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності постановою інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

У постанові у викладі обставин зазначається про те, що позивач саме 03 листопада 2017 року о 12 год. 58 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 21053, в м. Кременчуці по вул. Халаменюка, буд. 3, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість та не зупинився щоб дати дорогу пішоходам, чим порушив п. 18.1 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п. 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека..

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з поясненнями позивача, які викладені в адміністративному позові він ПДР України не порушував. Вважає, що у момент здійснення руху на автомобілі по вул. Халаменюка,3 пішоходів на пішоходному переході не було.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законам порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також інтими документами.

Положеннями ч.1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документи, особи: опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Таким чином, вимога зупинити транспортний засіб є правомірною.

З відеозапису залученого відповідачем до матеріалів справи вбачається, що на місці зупинки позивача повідомлено про порушення ним п. 18.1 ПДР України, а надано можливість надати пояснення щодо порядку проїзду ним нерегульованого пішохідного переходу. Позивач чітких пояснень щодо проїзду пішохідного переходу не надавав, повідомив, що не було потреб зупиняти транспортний засіб, враховуючи дорожню обстановку, яка зазначена вище. Тобто, фактично позивач сам підтвердив факт такого проїзду, але ж вважає, що в тій ситуації він не допустив порушень ПДР України. Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно зі ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Позивачу роз'яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядок та строки оскарження постанови, порядок та строки сипати адміністративного штрафу. Постанову у справі про адміністративне правопорушення оголошено негайно після розгляду справи, копію постанови надано позивачу про що свідчить його підпис на постанові.

У відповідності до вимог ст. 268 КУпАП позивачу на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач запропонував надати письмові пояснення щодо вчиненого правопорушення, проте як вбачається з відеозапису позивач відмовився від надання письмових пояснень.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Доводи позивача про порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є безпідставними.

Відповідачем було прийнято до уваги факт порушення позивачем ПДР України, пояснення позивача та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Законом України від 14 липня 2015 року №596-УП «Про внесенім змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено нового частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушенні не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місті вчинення правопорушення.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляді яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядки, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також….. «частина перша, друга і третя статті 122, ….».

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за N 1395 та зареєстрованої в Міністерстві петиції "України 10 листопада 2015 року, N 1408/27853 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими, особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанов - у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно де вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченої статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху в тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні за змістом приписи містяться в «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.

Справа про адміністративне правопорушення, як визначено в ч. 1 ст. 276 КУпАП розглядається за місцем його вчинення.

При цьому у відповідності до п. 2 розділу III Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене, зокрема ч. 1 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, стороною відповідача правомірно винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП без складання протоколу на місці вчинення самого правопорушення.

Колегія суддів, уважно вивчила відеозапис вчиненого адміністративного правопорушення, що міститься у метеріалах справи.

Слід зазначити, що на вказаному відеозапису зафіксовано саме момент вчинення адміністративного правовпорушення.

Так дійсно, з дослідженого відеозапису наданого відповідачем, підтверджується факт того, що при знаходженні пішоходів на проїзній частині пішохідного переходу, водій (позивач по справі) транспортного засобу швидкість при переїзді цього пішохідного переходу не зменшив та не надав можливості пішоходам перейти проїзну частину дороги, чим створив небезпеку для людей.

Таким чином, наданим до справи відеозаписом підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.122КУпАП.

Доводи позовної заяви ОСОБА_2, що технічної помилки в зазначенні дати оскаржуваної постанови, а саме місяця, колегія суддів до уваги не бере.

При вирішенні спору судова колегія вважає за необхідним зазначити, що відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції зроблені передчасні висновки, щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.11.2017 року по справі № 524/7639/17, прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права та постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317, ст. 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.11.2017р. по справі № 524/7639/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до Інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України ОСОБА_3, Департамента патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій інспектора, протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5