Справа № 208/1356/17
Суддя: Івченко Т. П.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/1356/17
№ провадження 2-а/208/163/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2017 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Івченко Т.П.,

при секретарі Стомаченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Харків лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції м. Харкова «про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення», -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що постановою інспектора 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Харків лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 09.03.2017 року за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень на користь держави. Вважає, що рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності було прийнято субєктом владних повноважень не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на підставі чого просить суд скасувати його.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 09.03.2017 року о 18.07 год. на вул. Полтавський шлях, 62 В, у м. Харкові правила проїзду нерегульованих перехресть ним не порушувалися, він рухався у відповідності до вимог ПДР. Жодного пішоходу на пішохідному переході, якому б, згідно п. 18.1 ПДР, позивач повинен був надати дорогу та для якого могла бути створена перешкода чи небезпека на нерегульованому перехресті, де він був зупинений співвідповідачем, не було. Навпаки, у вказаному місці і в зазначений час він рухався за автомобілем під керуванням батька - ОСОБА_3, який перший був зупинений працівниками патрульної поліції. ОСОБА_1 було здійснено зупинку неподалік від автомобіля ОСОБА_3 та працівників відповідача. Позивач довідався, що ОСОБА_3 притягують до адміністративної відповідальності за порушення п. 18.1 ПДР. ОСОБА_1 був свідком того, що ані п. 18.1 ПДР, ні інших положень ПДР ОСОБА_3 порушено не було та не заперечував, щоб його пояснення, як свідка, були долучені та враховані при розгляді питання притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 Однак працівниками патрульної поліції м. Харкова його пояснення та заперечення були проігноровані та, навпаки, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, якого він не скоював як покарання за сперечання з поліцейськими з приводу їх неправомірних дій щодо іншої особи ОСОБА_3

Крім того, в обґрунтування адміністративного позову зазначив, що відповідачем порушений порядок розгляду постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки позивач повинен був складати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності саме за місцем вчинення адміністративного правопорушення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, а не на місці вчинення правопорушення.

Позивач надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач інспектор 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Харків лейтенанта поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції м. Харкова в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника УПП м. Харкова.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду справи, з урахуванням наданих суду доказів, судом встановлено, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 685361 від 09.03.2017 року інспектора 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Харків лейтенанта поліції ОСОБА_2 за порушення вимог п. 18.1 ПДР, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень на користь держави.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_4, відповідач встановив, що позивач 09.03.2017 року о 18.07 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Полтавський шлях, 62 В, у м. Харкові, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, не надав дорогу пішоходам, що знаходились на пішохідному переході, чим порушив п. 18.1 ПДР, у зв'язку з чим постановлено притягнути його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накласти штраф в розмірі 255 грн.

Згідно п 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека..

Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Позивач посилається на норми ст. 276 КУпАП, згідно якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Проте, цією ж статтею встановлено, що Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 276 КУпАП здійснена відповідачем за місцем його перебування та виконанням ним посадових обов'язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення.

Згідно положення ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, як передбачає діюче законодавство, відповідач, являючись органом (посадовою особою), який безпосередньо здійснює провадження в справах про адміністративні правопорушення, завданням якого є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, повинен був, враховуючи вимоги ст. 280 КУпАП, зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв правомірно в частині винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності на місці здійснення адміністративного правопорушення.

Проте, відповідачем не надані докази, які б спростовували пояснення ОСОБА_1 про те, що 09.03.2017 року о 18.07 год. на вул. Полтавський шлях, 62 В, у м. Харкові правила проїзду нерегульованих перехресть ним не порушувалися, він рухався у відповідності до вимог ПДР та жодного пішоходу на пішохідному переході, якому б, згідно п. 18.1 ПДР, позивач повинен був надати дорогу та для якого могла бути створена перешкода чи небезпека на нерегульованому перехресті, де він був зупинений співвідповідачем, не було. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог позивача щодо скасування рішення.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящий посадовій особі) або в районний, районний у місті, міській чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст.2, 4-12, 48, 50, 56, 104 КАС України, ст. 122, 258, 276, 283 КУпАП, п. 18.1 ПДР України, Наказу МВС України «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» № 1395 від 07.11.2015 року, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Харків лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції м. Харкова «про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення», - задовольнити.

Постанову серії БР № 685361 від 09.03.2017 року, винесену інспектором 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Харків лейтенанта поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень на користь держави скасувати.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Івченко Т. П.