Справа № 454/3053/17
Суддя: Фарина Л. Ю.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 454/3053/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 року Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю.

при секретарі Кочмар Н.-Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1-го батальйону сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача та просить визнати протиправними дії інспектора 1-го батальйону ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення 04.10.2017р. на 130км. дороги Ковель-Жовква та скасувати постанову серії АР №551879 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Так згідно вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, нібито здійснив обгін на пішоходному переході, чим порушив п.14.6.13. ПДР України.

Зазначає, що 04.10.2017р. на 130 км. дороги Ковель-Жовква, на виконання ПДР, він прийняв вправо і зупинив автомобіль приблизно за 5-7м від кілометрового знаку 130 км, щоб пропустити автомобіль поліції №0205, що їхав з включеними сигнальними ліхтарями в попутному напрямку. Жодних вимог стосовно зупинки його автомобіля з боку поліції не було. Після зупинки позаду нього зупинився автомобіль поліції, з якого вийшов поліцейський та, підійшовши до його автомобіля, затребував пред'явити документи, які одразу ж вилучив, та пояснив, що на 129 км цієї дороги ОСОБА_1 здійснив обгін на пішоходному переході, чим порушив п.14.6. ПДР. Однак на прохання показати відеозапис, чи будь який інший доказ нібито скоєного правопорушення інспектор поліції не зміг. Після розмови з працівником поліції, яка тривала близько 5-7хв. сержант ОСОБА_2 пішов до патрульної машини, в якій виніс постанову серія АР № 51879 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 425грн. Позивач вважає дії працівника поліції неправомірними і такими, що не відповідають дійсним обставинам справи і чинному законодавству, а саму постанову незаконною, що підлягає скасуванню за таких підстав.

Відповідно до ст.283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 - «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Незаконно розглянувши справу на 130 км. дороги, інспектор Мартин В.І. не дав позивачу, можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КупАП, у повному обсязі. Крім того, інспектор Мартин В.І. проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі унеможливив виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Окрім того у справі відсутні будь-які докази скоєння правопорушення; відповідач незаконно розглянув справу на дорозі Ковель-Жовква; порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278,279 КУпАП; позбавив позивача ОСОБА_1 можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП.

На підставі вищезазначеного ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії інспектора Мартина В.І. та скасувати постанову серії АР №551879 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Перед початком судового розгляду позивач надав письмові пояснення, згідно яких встановлено, що того дня у автомобілі ОСОБА_1 також перебували: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які все бачили та можуть надати пояснення щодо обставин справи. Окрім того, встановлено, що позивач також звертався зі скаргою до ГУНП Львівської області, однак не отримав жодного підтвердження на скоєння ОСОБА_1 правопорушення.

В судове засідання відповідач - інспектор патрульної поліції 1-го батальйону сержант поліції ОСОБА_2 не прибув та не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся судом про місце та час судового розгляду справи. Відзиву та заперечення проти позову на адресу суду не поступало.

Згідно ч.9 ст.205 КАС якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ст.229 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суду було надано письмові пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4 згідно яких встановлено, що 04.10.2017 року вони їхали у напрямку м. Великі Мости в автомобілі, яким керував ОСОБА_1 приблизно на 130км. дороги Ковель-Жовква водій зупинив автомобіль щоб пропустити поліцейське авто, яке рухалося позаду. Однак службовий автомобіль зупинився позаду них з якого вийшов поліцейський та підійшовши до їхнього автомобіля повідомив, що водій порушив правила ПДР, а саме обгін на пішоходному переході. На заперечення водія та пасажирів поліцейський не зреагував та пішов до службового авто. Свідки вказують, що водій ОСОБА_1 не здійснював вказаного у постанові правопорушення, окрім того будь-які відео докази у матеріалах справи відсутні.

Оглянувши матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

З дослідженої в судовому засіданні копії постанови про адміністративне правопорушення серія постанови АР №551879 від 04.10.2017р. складеної інспектором патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_2, встановлено, що гр. ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 та здійснив обгін на пішоходному переході, чим порушив п.п. 14.6.13. ПДР України, тобто здійснив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Згідно вказаної постанови прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного штрафу у розмірі 425,00грн.

Відповідно до ч. 2 ст.258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 - підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Таким чином незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор суттєво порушив права ОСОБА_1, зокрема не надано позивачу можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі, що унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Так Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідачем в постанові не долучено та не зазначено технічних засобів, якими здійснено фото або відеозапис, що є порушенням збоку відповідача.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 згідно розділу III пункту 2 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст.80 і 81 (в частині перевищення нормативів вміст - забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів ), ч. 1, 2, 3, 5 і 6 ст. 121. ст. 121-1, 121-2, ч. 1, 2 і 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1, ст, 125,126,4. 1, 2 і 3 ст. 127, ст. 128, 129, ст. 132-1, ч. 6 і 11 ст. 133-1, ч. 1,2 ІЗ ст, 140 КУпАП, на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Також, згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно положень ст. 72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. В таких випадках суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази ,які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення ,але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Верховний Суд України акцентував увагу на тому, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення (п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті").

Матеріалами справи підтверджується недотримання відповідачем вказаних процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, що тягне недоведеність з боку суб'єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином суд вважає, що відповідачем не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП та згідно ст. 283 КУпАП не надано до суду доказів, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують доводи позивача, які б дозволили вказати на достовірність того, що позивачем порушено ПДР України. Зокрема у матеріалах справи немає доказів, зокрема відеозапису, на якому зафіксований факт вчинення правопорушення.

При цьому відповідачем не подано відзиву та заперечення на адміністративний позов в яких зазначено достовірні та достатні докази вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1, та інших обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення позивач був позбавлений можливості скористатися своїм правом: дати пояснення, подати докази тощо.

Відповідно до вимог ст. 91 КАС показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Таким чином недотримання інспектором патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 вимог законодавства потягло за собою неправомірне притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і накладення на нього адміністративного стягнення, а тому необхідно визнати дії інспектора протиправними та скасувати постанову серії АР №551879 від 04.10.2017р.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 19,65, 72, 77, 91, 229, 241, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора 1-го батальйону сержанта патрульної поліції м. Львова ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 04.10.2017 р. на 130 км. дороги сполученням Ковель-Жовква.

Скасувати постанову інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 серії АР №551879 від 04.10.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л. Ю. Фарина