Справа № 821/1618/17
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

821/1618/17

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 р.

м. Херсон

Справа № 821/1618/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Строй Мастер" до Херсонської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів,

встановив:

Позов обґрунтований тим, що 06.07.2017 року між ТОВ "КФ Строй Мастер" та компанією NINGBO E-STAR INTERNATIONAL CO. LTD укладено зовнішньоекономічний контракт № UA-17/07/06, предметом якого є поставка інструментів та товарів широкого використання згідно номенклатури.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

06.07.2017 року між ТОВ "КФ Строй Мастер" (Покупець) та компанією NINGBO E-STAR INTERNATIONAL CO. LTD (Продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт № UA-17/07/06 (далі – Контракт № UA-17/07/06), предметом якого є поставка інструментів та товарів широкого використання згідно номенклатури, кількості та цінам відповідно супровідних документів. Пунктом 3.1 Контракту № UA-17/07/16 передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах CIF Одеса/Чорноморськ/Южний відповідно до Міжнародних правил роз’яснення торгових термінів "Інкотермс" (Публікація МТП в редакції 2010 року).

З метою розмитнення поставленого товару 23.08.2017 року ТОВ "КФ "Строй Мастер" подано відповідачу митну декларацію № UA 508070/2017/000469 за товаром "інструменти та товари широкого використання" та документи, що підтверджували заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 06.07.2017 року № UA-17/07/06; доповнення до зовнішньоекономічного договору від 14.07.2017 року № 1; інвойс від 14.07.2017 року № ZY17H008; прас-лист виробника товару від 04.07.2017 року б/н, пакувальний лист від 14.07.2017 року; коносамент WMS 17063389 від 14.07.2017 року; автотранспортна накладна 3670/1 від 22.08.2017 року; декларація про походження товару ZY17H008 від 14.07.2017 року акт про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу 500120/2017/001625 від 22.08.2017 року; некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість б/н від 10.07.2017 року; договір про перевезення б/н від 14.07.2017 року; інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару 0730 від 22.08.2017 року.

На виконання ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України 07.09.2017 року інспектором Херсонської Митниці ДФС повідомлено позивача про необхідність подання додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, а саме: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів відповідно до п. 6 ст. 53 МКУ.

23.08.2017 року Херсонською митницею ДФС прийнято рішення №UA50805070/2017/000012/2 про коригування митної вартості товарів, зі змісту якого слідує, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визначено у зв’язку із тим, що документи, надані для підтвердження митної вартості не містять усіх необхідних даних та не всі відомості і розрахунки підтверджені, а саме: не поадно висновки про якісні та вартісні характеристики товарів;документи, що містять відомості про вартість страхування та вартість перевезення.

Оскільки, як вважає митний орган, декларантом не подано витребувані документи, а тому митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 МК України, оскільки встановлено невідповідність заявленого декларантом рівня митної вартості товару на підставі інформації, наявної у митного органу.

У якості джерела інформації стосовно визначення митної вартості товару № 1 відповідачем обрана митна декларація від 20.07.2017 року № UA 807170/2017/322749 та рівень митної вартості товару складає 2,5USD/кг; Товару № 4 - МД від 27.07.2017 року № UA 807170/2017/323961, рівень митної вартості складає 2,5 USD/кг; Товару № 6 - МД від 11.08.2017 року № UA 807190/2017/310638, рівень митної вартості складає 1,88 USD/кг; Товару № 7 - МД від 20.07.2017 року № UA 807170/2017/322749, рівень митної вартості складає 2,5 USD/кг; Товару № 8 - МД від 02.08.2017 року № UA 807170/2017/324930, рівень митної вартості складає 2,5 USD/кг; Товару № 10 - МД від 07.08.2017 року № UA 100010/2017/273055, рівень митної вартості складає 2,5 USD/кг; Товару № 11 - МД від 07.08.2017 року № UA 807190/2017/310339 рівень митної вартості складає 2,5 USD/кг; Товару № 12 - МД від 11.08.2017 року № UA 807190/2017/310638, рівень митної вартості складає 2,5 USD/кг; Товару № 14 - МД від 20.07.2017 року № UA 100010/2017/271276, рівень митної вартості складає 3,01 USD/кг.

Як вважає відповідач, резервний метод обрано у зв’язку із неподанням декларантом усіх додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів та не підтверженням усіх відомостей та розрахунків.

Надаючи оцінку доводам позивача про незаконність спірного рішення, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним Кодексом (далі – МК України), Податковим кодексом України (далі – ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування (ч. 2 ст. 1 МК України).

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (ч.1 ст. 51 МК України).

За приписами ч. 1 та 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (ч. 3 ст. 53 МК України).

Частиною 5 ст. 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідачем згідно ч. 5 ст. 54 МК України витребувані платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару.

Розглядаючи даний спір, суд встановив, що позивачем надані всі документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України, крім страхових.

Підставами для витребування відповідачем додаткових документів у зв'язку із сумнівами щодо заявленої позивачем митної вартості товару, крім іншого, полягали у відсутності документів щодо страхування ввезеного Товариством товару та вартості перевезення.

На сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01.01.2011 року Інкотермс-2010, за змістом яких посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов'язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.

Відповідно до Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов'язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов'язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов'язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Таким чином, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF на продавця покладається обов'язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.

Беручи до уваги ту обставину, що перевезення товару - "інструментів та товарів широкого використання згідно номенклатури" здійснювалося морем на умовах поставки CIF, суд погоджується із доводами позивача про те, що за умовами Контракту № UA-17/07/06 Товариство не повинно страхувати товар та нести витрати на транспортування вантажу до порту Одеса/Чорноморськ/Южний.

Отже, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування та транспортування вантажу, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються.

Таким чином суд вважає, що надані позивачем документи містили всю необхідну інформацію для правильного визначення митної вартості товару.

Також відповідач, наполягаючи на законності спірного рішення зазначив, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та прийнятті рішень як джерело інформації використовуються спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України. Херсонська митниця, провівши аналіз рівня вартості ідентичних чи подібних товарів, інформація про які міститься в базі даних цінової інформації ЄАІС Держмитслужби, встановила невідповідність заявленого декларантом рівня митної вартості товару з тією інформацією, що наявна у розпорядженні митниці МД від 20.07.2017 року № UA 807170/2017/322749 (рівень митної вартості товару № 1, який ввезено позивачем на митну територію України, складає 2,5 USD/кг), МД від 27.07.2017 року № UA 807170/2017/323961 (рівень митної вартості товару № 4 складає 2,5 USD/кг), МД від 11.08.2017 року № UA 807190/2017/310638 (рівень митної вартості товару № 6 складає 1,88 USD/кг), МД від 20.07.2017 року № UA 807170/2017/322749 (рівень митної вартості товару № 7 складає 2,5 USD/кг), МД від 02.08.2017 року № UA 807170/2017/324930 (рівень митної вартості товару № 8 складає 2,5 USD/кг), МД від 07.08.2017 року № UA 100010/2017/273055 (рівень митної вартості товару № 10 складає 2,5 USD/кг), МД від 07.08.2017 року № UA 807190/2017/310339 (рівень митної вартості товару № 11 складає 2,5 USD/кг), МД від 11.08.2017 року № UA 807190/2017/310638 (рівень митної вартості товару № 12 складає 2,5 USD/кг), МД від 20.07.2017 року № UA 100010/2017/271276 (рівень митної вартості товару № 14 складає 3,01 USD/кг).

Позивач зазначає, що ціна імпортованого товару повинна відповідати цінам, що склалися на ринку експорту на ідентичний або аналогічний товар, тобто на товар, який є однаковим або подібним за характеристиками, торговельною маркою, артикулом та має однакову собівартість виробництва. Компанія "Ningbo E-Star International Co. LTD" є виробником товару, а тому вартість самостійно виробленого товару є нижчою, ніж його ринкова вартість з урахуванням торгових націнок.

З дослідженого судом витягу з програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС України, суд встановив, що назва, торгівельна марка та виробник товарів, задекларованих у митних деклараціях, взятих в якості джерела митної вартості не співпадають з такими ж якісними характеристиками товару позивача, а тому, суд не може стверджувати про їх ідентичність.

Відтак, помилковість заявленої позивачем митної вартості товару не спростована відповідачем належними доказами.

За наведених обставин суд не бере до уваги посилання відповідача на МД від 20.07.2017 року № UA 807170/2017/322749, МД від 27.07.2017 року № UA 807170/2017/323961, МД від 11.08.2017 року № UA 807190/2017/310638, МД від 20.07.2017 року № UA 807170/2017/322749, МД від 02.08.2017 року № UA 807170/2017/324930, МД від 07.08.2017 року № UA 100010/2017/273055, МД від 07.08.2017 року № UA 807190/2017/310339, МД від 11.08.2017 року № UA 807190/2017/310638, МД від 20.07.2017 року № UA 100010/2017/271276, як на документи, що визначають вартість ідентичного товару, а тому застосування відповідачем рівня вартості товару 2,5 USD/кг, 2,5 USD/кг, 1,88 USD/кг, 2,5 USD/кг, 2,5 USD/кг, 2,5 USD/кг, 2,5 USD/кг, 2,5 USD/кг, 3,01 USD/кг, відповідно, є безпідставним.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Право митного органу здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України у випадках, коли виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів обумовлено статтею 55 МК України.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, що передбачені ч.2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту № UA-17/07/16 від 06.07.2017 року згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товару.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачем подано відповідачу повний та достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, визначена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст. 58 Митного кодексу України.

Не спростована відповідачем також належними доводами правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом та не доведена наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.

Отже, суд вважає, що оскаржуване рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.

За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність рішення Херсонської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 23.08.2017 року №UA508070/2017/000012/2 , відтак - задовольняє вимоги позивача про скасування даного рішення.

Процедура перерахування до державного бюджету митних та інших платежів, що вносяться до/або під час митного оформлення визначена Порядком перерахування до державного бюджету митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2017 року №898 (далі – Порядок № 898).

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІІ Правил № 898 сплата підприємствами коштів у національній валюті, призначених для забезпечення справляння митних та інших платежів, а також внесення грошової застави здійснюються у вигляді авансових платежів (передоплати) до/або під час митного оформлення з рахунків, відкритих ними в банках, а також готівкою через банки на депозитний рахунок 3734, відкритий у Казначействі на ім'я ДФС.

Абзацом 2 пункту 8 Розділу ІІІ Правил № 898 встановлено, що розпорядження коштами, що обліковуються на депозитних рахунках 3734, відкритих в Головному управлінні Казначейства у м. Києві на ім’я митниць ДФС, на банківських рахунках 2603 митниць ДФС здійснюється виключно на підставі платіжних доручень, що оформлені відповідно митницями ДФС та ДФС в установленому порядку.

Повернення підприємствам коштів авансових платежів (передоплати), що зараховані на депозитний рахунок 3734, відкритий в Казначействі на ім’я ДФС, здійснюється Казначейством шляхом перерахування коштів виключно на банківські рахунки підприємств, відкриті в банках, на підставі реєстрів ДФС належних до повернення коштів авансових платежів (передоплати). Повернення підприємствам коштів авансових платежів (передоплати) здійснюється відповідно до Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, якщо заяву на ім’я ДФС про повернення подано до органів доходів і зборів протягом 1095 днів з дня внесення таких коштів на рахунок органу доходів і зборів.

Повернення підприємствам коштів, що зараховані на депозитні рахунки 3734 митниць ДФС, здійснюється Головним управлінням Казначейства у м. Києві шляхом перерахування коштів на банківські рахунки підприємств, відкриті в банках, на підставі платіжних доручень митниць ДФС, оформлених у встановленому порядку. Повернення коштів, які були зараховані на депозитні рахунки 3734 митниць, здійснюється митницями ДФС відповідно до Порядку повернення, якщо заяву про повернення подано до митниці ДФС протягом 1095 днів з дня внесення таких коштів на рахунок органу доходів і зборів. (п. 9 Розділу ІІІ Правил № 898).

Згідно з Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 (далі - Порядок № 643) повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення. Після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу. Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням. Заява платника податку подаються керівнику митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами. Митниця ДФС у строк не пiзнiше нiж за п'ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за відповідними платежами для виконання вiдповiдному органу Державної казначейської служби України (п.п. 1, 4 , 5, 6 Порядку № 643).

За таких обставин суд частково задовольняє позовні вимоги ТОВ "Комерційна фірма "Строй Мастер".

Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами ч. 3 ст. 94 КАС України, відповідно до якої якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 122, 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Херсонської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 23.08.2017 року № UA508070/2017/000012/2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Строй Мастер" (код ЄДРПОУ 36236056) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської митниці Державної фіскальної служби України (код ЄДРПОУ 39624611).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 5.2.2