Справа № 826/991/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

14 грудня 2017 року 10:20 справа №826/991/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_2
до1. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 2. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4
треті особи1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Скілінг" 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "БФ ГРУП" 3. Товариство з обмеженою відповідальністю "EFENES PROPERTIES LIMITED" (Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕФЕНЕС ПРОПЕРТІЗ ЛІМІТЕД") 4. Дочірнє підприємство "Фірма Дайленко"
провизнання протиправними та скасування рішень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач 1, Приватний нотаріус ОСОБА_3), за участю третіх осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Скілінг" (далі по тексту - третя особа 1, ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг"), Товариство з обмеженою відповідальністю "БФ ГРУП" (далі по тексту - третя особа 2, ТОВ "БФ ГРУП"), в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 26 грудня 2016 року №33186072 щодо державної реєстрації права власності за TOB "Фінансова Компанія "Скілінг" на нежилі приміщення з №1 по №5, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень 15), № №1, 1а, 3 №2 по №10 (групи приміщень 16), з №1 по №11, №№11а, 12, 13, (групи приміщень №18) фізкультурно-оздоровчий комплекс загальною площею 1324,60 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (літера А) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00; 2) визнати протиправним і скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 №33302469 від 30 грудня 2016 року щодо державної реєстрації права власності за TOB "БФ ГРУП" на нежилі приміщення з №1 по №5, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень 15), №№1, 1а, 3 №2 по №10 (групи приміщень 16), з №1 по №11, №№11а, 12, 13, (групи приміщень №18) фізкультурно-оздоровчий комплекс загальною площею 1324,60 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (літера А) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/991/17; залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю "EFENES PROPERTIES LIMITED" (Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕФЕНЕС ПРОПЕРТІЗ ЛІМІТЕД") (далі по тексту - третя особа 3, ТОВ"ЕФЕНЕС ПРОПЕРТІЗ ЛІМІТЕД") та Дочірнє підприємство "Фірма Дайленко" (далі по тексту - третя особа 4, ДП "Фірма Дайленко").

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2017 року залучити до участі в адміністративній справі якості співвідповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач 2, Приватний нотаріус ОСОБА_4), виключивши його зі складу третіх осіб.

В судовому засіданні 09 листопада 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представники третіх осіб 1, 2 проти позову заперечили; представники відповідачів та інших третіх осіб до суду не прибули, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з договором купівлі-продажу 1/3 частки в праві власності від 22 вересня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за №821, ОСОБА_2 купив частку в розмірі 1/3 в праві власності на нежилі приміщення з №1 по №5, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень №15), №1, №1а, з №2 по №10 (групи приміщень №16), з №1 по №11, №11а, 12, 13 (групи приміщень №18) - фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літері А) загальною площею 1324,6 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00.

Відповідно до даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що згідно з рішенням Приватного нотаріуса ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 грудня 2016 року, індексний номер: 33186072, зареєстровано право приватної власності на об'єкт нерухомого майна: нежилі приміщення з №1 по №5, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень 15), з №1 по №4, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень №15), №1, №1а, з №2 по №10 (групи приміщень 16), з №1 по №11, №11а, 12, 13, (групи приміщень №18) фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,60 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), за ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг".

Підставою для прийняття вказаного рішення зазначено "іпотечний договір, серія та номер: 1422, виданий 13.07.2008, видавник: приватний нотаріус ОСОБА_6; акт приймання-передачі, серія та номер: 124/07/2015-к, виданий 03.07.2015, видавник: сторони; договір про відступлення права вимоги, серія та номер: 3046, виданий 30.09.2016, видавник: Приватний нотаріус ОСОБА_3; договір про відступлення права вимоги, серія та номер: 4176, виданий 08.12.2016, видавник: Приватний нотаріус ОСОБА_3".

Відповідно до рішення Приватного нотаріуса ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 грудня 2016 року, індексний номер: 33302469, зареєстровано право приватної власності на об'єкт нерухомого майна: нежилі приміщення з №1 по №5, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень 15), з №1 по №4, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень №15), №1, №1а, з №2 по №10 (групи приміщень 16), з №1 по №11, №11а, 12, 13, (групи приміщень №18) фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,60 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), за ТОВ "БФ ГРУП".

Підставою для прийняття такого рішення зазначено "договір купівлі-продажу, серія та номер:2397, виданий 30.12.2016, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4".

Позивач вважає зазначені рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, виходячи з того, що на момент прийняття першого рішення у Державному реєстрі речових прав був наявний запис про обтяження №16491400 від 20 вересня 2016 року, що є перешкодою для здійснення реєстраційних дій; в якості підстави для державної реєстрації вказано іпотечний договір з іншим номером та датою; право власності за ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг" зареєстровано в порушення вимог статті 35 Закону України "Про іпотеку" за відсутності факту надсилання письмової вимоги про усунення порушень та доказів спливу 30-денного строку з моменту її отримання; у свою чергу рішення про реєстрацію права власності за ТОВ "БФ ГРУП" підлягає скасуванню, оскільки прийняте на підставі попереднього протиправного рішення.

Відповідачі письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надали; поряд із цим Приватний нотаріус ОСОБА_4 надав суду копії документів, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення.

Третя особа 1 надала до суду письмове заперечення проти позову, в якому вказує про відповідність оскаржуваних рішень вимогам чинного законодавства та зазначає про наступне: позивач передав спірне майно в іпотеку як забезпечення виконання зобов'язань ДП "Фірма "Дайленко" за кредитним договором, укладеним між ЗАТ "Сведбанк Інвест" та ДП "Фірма "Дайленко"; на базі правонаступника ЗАТ "Сведбанк Інвест" - ПАТ "Омега Банк" створено перехідний банк - ПАТ "Перехідний банк "РВС БАНК", до якого серед інших активів передано право вимоги до ДП "Фірма "Дайленко" за кредитним договором, а тому цей банк набув статусу кредитора у відношенні до ДП "Фірма "Дайленко" та особи, яка поручилася своїм майном; ПАТ "Перехідний банк "РВС БАНК" відступило право вимоги за кредитним договором від 22 липня 2008 року №638 та забезпечувальним договором на користь ТОВ "АРБО ФІНАНС", яке у подальшому відступило його ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг"; наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем; ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг" було іпотекодержателем з вищим пріоритетом, воно правомірно звернуло стягнення на нерухоме майно, що перебувало в наступній іпотеці; письмова вимога про усунення порушень направлялась позичальнику - ДП "Фірма "Дайленко", майновому поручителю - ТОВ"ЕФЕНЕС ПРОПЕРТІЗ ЛІМІТЕД", а також фізичним особам, що придбали майно, яке перебувало в іпотеці - ОСОБА_8, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, попереднім кредитором - ТОВ "АРБО ФІНАНС", а також опубліковано письмову вимогу у виданні "Урядовий кур'єр"; крім того, не надіслання товариством, як наступним іпотекодержателем вимоги про усунення порушення не має правового значення для вирішення спору, оскільки така вимога була надіслана попереднім іпотекодержателем, тоді як закон повторного її направлення при зміні кредитора у зобов'язанні не вимагає.

Третя особа 2 подала клопотання про закриття провадження у справі, оскільки спірні відносини пов'язані із невиконанням умов цивільно-правової угоди, а спір не є публічно-правовим з посиланням на постанову Верховного Суду України від 14 червня 2016 року у справі №826/4858/15.

Інші треті особи письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надали.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, виходить із наступних міркувань.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи оскаржувані рішення на предмет відповідності вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає про наступне.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з положеннями частини п'ятої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя, крім державної реєстрації права власності та інших речових прав, що проводиться нотаріусами незалежно від місцезнаходження нерухомого майна.

На підставі рішення Міністерства юстиції України державна реєстрація права власності та інших речових прав може проводитися в межах декількох адміністративно-територіальних одиниць, визначених в абзаці першому цієї частини.

Державна реєстрація обтяжень речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна.

Державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого абзацом п'ятим цієї частини.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягає право власності.

Частина третя статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

За правилами частини першої статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Частина друга статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлює, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобов'язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Згідно з частиною четвертою статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Частина перша статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачає, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі:

1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав, чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що є невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав;

3) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону;

4) державної реєстрації інших обтяжень речових прав на нерухоме майно;

5) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за наявності згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна - у разі якщо обтяженням є заборона відчуження нерухомого майна, що виникла на підставі договору, або податкова застава;

6) державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за умови відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, і при відсутності підстав для відмови у державній реєстрації прав, нотаріус, як державний реєстратор, зобов'язаний прийняти рішення про державну реєстрацію прав.

Досліджуючи наявність підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна: нежилі приміщення з №1 по №5, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень 15), з №1 по №4, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень №15), №1, №1а, з №2 по №10 (групи приміщень 16), з №1 по №11, №11а, 12, 13, (групи приміщень №18) фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,60 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00) (далі по тексту - спірне нерухоме майно), за ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг", суд звертає увагу на наступне.

Пункт 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлює, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Відповідно до пункту 60 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 року №1125 (далі по тексту - Порядок) для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, також подається документ, що підтверджує наявність факту згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

Дія цього пункту не поширюється на випадки:

державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, реєстрація яких проведена до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину;

державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду;

державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається в результаті його примусової реалізації відповідно до закону.

Наявні у справі докази підтверджують, що 30 липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ефенес Пропертіз Лімітед" (Efenes Properties Limited) (іпотекодавець) та Закритим акціонерним товариством "Сведбанк Інвест" (іпотекодержатель), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Омега Банк", укладено іпотечний договір №638/ІП-3 (далі по тексту - іпотечний договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований у реєстрі за №1422.

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 іпотечного договору іпотекодавець, як майновий поручитель, передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку (забезпечення виконання зобов'язань нерухомим майном) предмет іпотеки, визначений розділом 2 іпотечного договору, на забезпечення зобов'язань ДП "Фірма "Дайленко" (позичальника), що випливають із кредитного договору від 22 липня 2008 року №638, який укладено між Закритим акціонерним товариством "Сведбанк Інвест" (кредитодавець) та ДП "Фірма "Дайленко" (позичальник).

Згідно підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 іпотечного договору предметом іпотеки є нежилі приміщення з №1 по №5, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень №15), №1, №1а, з №2 по №10 (групи приміщень №16, з №1 по №11, №№11а, 12, 13 (групи приміщень №18) - фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літ. А), загальною площею 1324,60 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, (далі по тексту - також предмет іпотеки).

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, серія НОМЕР_1, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради 30 травня 2005 року на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 30 травня 2005 року №836-В. Реєстраційний напис на правовстановлюючому документі здійснено Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна у реєстровій книзі №89П-71 за реєстровим №6179а-П 06 липня 2005 року.

Відповідно до постанови Національного банку України від 02 березня 2015 року віднесено ПАТ "ОМЕГА БАНК" до категорії неплатоспроможних, на підставі якої Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ОМЕГА БАНК".

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 травня 2015 року про виведення з ринку ПАТ "ОМЕГА БАНК" шляхом створення на його базі перехідного банку - Публічне акціонерне товариство "ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "РВС БАНК" з передачею перехідному банку частини активів та зобов'язань ПАТ "ОМЕГА БАНК".

Серед інших активів ПАТ "ОМЕГА БАНК" передало ПАТ "ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "РВС БАНК" права вимоги до ДП "Фірма "Дайленко" за кредитним договором №638 від 22 липня 2008 року, а саме право вимагати повернення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 4 369 866,27 доларів США, а також права іпотекодержателя за іпотечним договором №638/ІП-3, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за №4517, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕФЕНЕС ПРОПЕРТІЗ ЛІМІТИД" (Company "Efenes Properties Limited").

Передача вищезазначених прав вимоги відбулась на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 травня 2015 року, рішення про що оформлено протоколом №149/15, на підтвердження чого складено акт №124/07/2015-К від 03 липня 2015 року приймання - передачі перехідному банку ПАТ ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "РВС БАНК" прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ "ОМЕГА БАНК".

Таким чином, ПАТ "ПЕРХІДНИЙ БАНК "РВС БАНК" набуло статусу кредитора (іпотекодержателя) по відношенню до позичальника - ДП "Фірма "Дайленко", на загальну суму грошових вимог 4 369 866,27 доларів США та до особи, що поручилася своїм майном за належне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

В подальшому ПАТ "ПЕРЕХІДНИЙ БАНК "РВС БАНК" відступило право вимоги за кредитним договором №638 від 22 липня 2008 року та забезпечувальним договором на користь TOB "ФК "АРБО ФІНАНС", яке, в свою чергу, відступило його за договором про відступлення права вимоги від 08 грудня 2016 року ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг".

Отже, ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг" стало іпотекодержателем за іпотечним договором.

Вказані обставини також встановлено у постанові Вищого господарського суду України від 07 грудня 2017 року в справі №910/3497/17 за позовом ТОВ "Ефенес Пропертіз Лімітед" (Company "Efenes Properties Limited") до ТОВ Фінансова компанія "Скілінг", ТОВ "БФ Груп", треті особи - Приватний нотаріус ОСОБА_3, ДП "Фірма "Дайленко", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс", Публічне акціонерне товариство "Перехідний банк "РВС Банк" про визнання недійсним позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Частина перша статті 37 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Згідно з пунктом 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Суд встановив, що згідно з фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист TOB "ФК "АРБО ФІНАНС" направило 06 жовтня 2016 року ДП "Фірма "Дайленко", ТОВ "ЕФЕНЕС ПРОПЕРТІЗ ЛІМІТЕД", ОСОБА_8, ОСОБА_2 та ОСОБА_10 вимогу про усунення порушень за кредитним та іпотечним договорами від 05 жовтня 2016 року №0510/16-1, в якій просило в тридцятиденний строк з дня отримання вказаної вимоги погасити заборгованість за кредитним договором та попередило про можливість звернення стягнення на майно у разі невиконання вимоги.

Ця вимога з метою її доведення до відому іпотекодедавців була також опублікована у виданні "Урядовий кур'єр".

Доказів, які б спростовували надіслання іпотекодавцям письмової вимоги про усунення порушень, позивачем до суду не надано.

При цьому ОСОБА_2 в силу положень статті 23 Закону України "Про іпотеку" набув статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Суд враховує відсутність у справі доказів наявності факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотеко держателя, однак звертає увагу, що у межах спірних правовідносин ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг", як наступний кредитор та іпотекодержатель, не повинне було надсилати іпотекодавцям вимогу про усунення порушень, оскільки стаття 35 Закону України "Про іпотеку" не встановлює обов'язку потворного звернення із письмовою вимогою про усунення порушення у разі зміни кредитора-іпотекодержателя, якщо первісним кредитором-іпотекодержателем така вимога вже направлялась.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30 червня 2016 року у справі №К/800/3514/16.

Обставини направлення письмових вимог про усунення порушень також встановлені у постановою Вищого господарського суду України від 07 грудня 2017 року в справі №910/3497/17 за позовом ТОВ "Ефенес Пропертіз Лімітед" (Company "Efenes Properties Limited") до ТОВ Фінансова компанія "Скілінг", ТОВ "БФ Груп", треті особи: Приватний нотаріус ОСОБА_3, ДП "Фірма "Дайленко", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс", Публічне акціонерне товариство "Перехідний банк "РВС Банк" про визнання недійсним позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Таким чином, для реєстрації права власності як звернення стягнення на предмет іпотеки ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг" подало всі необхідні документи.

В частині доводів позивача про неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки при наявності запису суд звертає увагу на наступне.

За даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 24 вересня 2016 року вбачається, що 20 вересня 2016 року зареєстровано обтяження №16491400 щодо заборони на спірне нерухоме майно на підставі іпотечного договору від 20 вересня 2016 року №814, обтяжувач ОСОБА_11.

За даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 28 грудня 2016 року вбачається, що 27 вересня 2016 року зареєстровано обтяження №16607570 щодо арешту на спірне нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження від 13 січня 2015 року номер 45622249, видної Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

За визначенням статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Як встановлено вище, згідно з пунктом 61 Порядку наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Частина четверта статті 37 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що право іншої особи з вищим пріоритетом щодо строкового користування нерухомим майном, набутим у власність іпотекодержателем, зберігає чинність відповідно до умов договору, яким обумовлено таке користування. Права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність.

Таким чином, доводи позивача про неможливість позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки внаслідок накладення арешту на предмет іпотеки є безпідставними.

Крім того, суд звертає увагу, що іпотека ОСОБА_11 за своєю правовою природою є наступною іпотекою та не є перешкодою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за попереднім іпотекодержателем.

Щодо посилань позивача на невірні реквізити іпотечного договору, а саме, що іпотека на спірне нерухоме майно виникла за іпотечним договором від 30 липня 2008 року №4517, на дубліката вказаного договору від 04 серпня 2015 року №1422, суд звертає увагу, що дата іпотечного договору є 30 липня 2008 року, який зареєстрований в реєстрі саме за №1422; у свою чергу за №4517 зареєстровано заборону щодо спірного нерухомого майна; крім того, при видачі дубліката договору його реквізити залишаються незмінними.

Суд враховує, що відповідач 1 підставою для державної реєстрації вказав іпотечний договір від 13 липня 2008 року, разом з тим, звертає увагу, що така помилка не є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення, проте, у зв'язку із цим до Державного реєстру прав можуть бути внесені відповідні виправлення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення Приватного нотаріуса ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 грудня 2016 року, індексний номер: 33186072, щодо реєстрації право приватної власності на об'єкт нерухомого майна: нежилі приміщення з №1 по №5, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень 15), з №1 по №4, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень №15), №1, №1а, з №2 по №10 (групи приміщень 16), з №1 по №11, №11а, 12, 13, (групи приміщень №18) фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,60 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), за ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг", є правомірним, що є свідчить про безпідставність позовних вимог у цій частині.

Оскільки позовні вимоги про скасування рішення Приватного нотаріуса ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 грудня 2016 року, індексний номер: 33302469, щодо реєстрації права приватної власності на об'єкт нерухомого майна: нежилі приміщення з №1 по №5, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень 15), з №1 по №4, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень №15), №1, №1а, з №2 по №10 (групи приміщень 16), з №1 по №11, №11а, 12, 13, (групи приміщень №18) фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літері А), загальною площею 1324,60 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), за ТОВ "БФ ГРУП", позивач обґрунтовує як похідні, від вимоги про скасування рішення Приватного нотаріуса ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 грудня 2016 року, індексний номер: 33186072, та не наводить самостійних підстав для його скасування, в їх задоволенні також слід відмовити.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 про скасування рішень нормативно та документально не підтверджуються.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, рішення відповідачів прийняті з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Окремо суд вважає за необхідне висловитись щодо підсудності даного спору адміністративному суду.

Суду відома позиція Верховного суду України, викладена у постанові від 14 червня 2016 року, згідно з якою на спори, які виникають із договірних відносин, а спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до абзацу першого статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Поряд із цим, в абзаці другому частині першої цієї статті передбачено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Проаналізувавши зміст постанови Верховного Суду України 14 червня 2016 року, суд встановив, що вона не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосується обставин щодо вчинення приватним нотаріусом, як державним реєстратором, тобто як суб'єктом владних повноважень, дій щодо проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень та подальше прийняття відповідного рішення із внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд вважає за можливе відступити від правової позиції, викладеної у цій постанові.

Суд звертає увагу, що за суб'єктним складом відповідачів та характером виконуваних ними функцій дана справа є публічно-правовим спором.

Так, згідно з частиною першою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до визначення пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, спір набуває ознак публічно-правового за наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, які виконують владні управлінські функції.

Відповідно до частини 3 Закону України "Про нотаріат", нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Оскільки, нотаріус є уповноваженою державою фізичною особою, яка виконує функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

З таких підстав клопотання третьої особи 2 про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко