Справа № 583/3037/17
Суддя: Ільченко В. М.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/3037/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Охтирський міськрайсуд Сумської області в складі:

головуючого судді Ільченко В.М.

за участі секретаря Верби Н.О.

позивача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 06.11.2017 відкрито скорочене провадження у справі.

Ухвалою від 15.11.2017 справу призначено до судового розгляду.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що перебуває на обліку в управлінні соцзахисту населення як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. У 1992 році отримав статус постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії інвалід 3 групи, в 1995 році отримав 2 групу інвалідності. В 2017 році звернувся до управління соцзахисту населення з заявою, в якій просив провести належні виплати грошової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».03.10.2017 отримав відповідь, в якій було зазначено, що на момент встановлення групи інвалідності він працював, а тому одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи повинен був отримати за місцем основної роботи. Крім того, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції станом на 28.06.2017 передбачено, що компенсація та допомога, передбачені ст. 48 Закону, виплачуються в порядку і розмірах, установлених КМУ, зокрема, інвалідам ІІ групи 284,40 грн., інвалідам ІІІ групи 189,60 грн. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки порушене його конституційне право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тому порушує питання про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати йому одноразової грошової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю як особі, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 15.09.2017 та зобовязання відповідача виплатити йому одноразову грошову компенсацію за шкоду, заподіяну здоровю як інваліду ІІ групи відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 45 мінімальних заробітних плат і щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та суду пояснив, що є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 1992 року йому встановлена ІІІ група інвалідності, з 1995 р. ІІ група інвалідності. Він не отримував одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоровю, усно йому пояснювали, що така компенсація мала йому бути виплачена за місцем роботи. 15.09.2017 він звернувся до відповідача з заявою про виплату йому такої компенсації, однак 03.10.2017 отримав фактичну відмову, яку вважає протиправною. Раніше він з такими заявами до відповідача не звертався. Крім того, зазначив, що в порушеннявимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», отримав в травні 2017 року щорічну грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 120 грн., а не у розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Тому наполягає на задоволенні заявлених вимог.

Представник позивача підтримав заявлені вимоги та суду пояснив, що позивач має право на отримання одноразової компенсації за шкоду, заподіяну його здоровю, розмір якої має складати 45 мінімальних заробітних плат, розмір яких визначений станом на 2017 р. Раніше він таку компенсацію не отримував, з відповідними заявами не звертався. Тому вважає, що позивачем не пропущений строк на звернення до суду з позовом для захисту свого права на отримання компенсації за шкоду здоровю, а відповідач зобовязаний виплатити таку компенсацію.

Представник відповідача заперечила проти задоволення заявлених вимог, зазначивши, що позивач перебуває на обліку в управлінні соцзахисту населення з 2002 року, статус постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліда 3 групи отримав у грудні 1992 року, у лютому 1995 року отримав 2 групу інвалідності. Відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції станом на 01.07.1992 визначено, що одноразова компенсація особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофт, виплачується в таих розмірах:

Інвалідам І групи 60 мінімальних заробітних плат, але не менше 10000 карбованців;

Інвалідам ІІ групи 45 мінімальних заробітних плат, але не менше 7000 карбованців;

Інвалідам ІІІ групи 30 мінімальних заробітних плат, але не менше 5000 карбованців. У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях. ОСОБА_4 соціального забезпечення України від 16.12.1992 № 02-30 надано розяснення щодо виплати компенсації за шкоду, заподіяну здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме працюючим громадянам компенсація виплачувалася за місцем основної роботи. Оскільки на час встановлення інвалідності позивач працював, нарахування та виплата одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи мала здійснюватися за місцем його роботи. Позивач не надав доказів неотримання такої компенсації своєчасно за місцем роботи. Крім того, позивач звернувся з вимогою про виплату йому компенсації, яка є одноразовою, через 25 років, з порушенням термінів позовної давності та закінченням терміну зберігання деяких документів. Тому вважає, що правові підстави для задоволення його вимог відсутні. Також відсутні правові підстави для задоволення вимог щодо нарахування щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, оскільки у квітні 2017 року він отримав таку допомогу у розмірі, встановленому постановою КМУ від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інвалід ІІ групи 120 грн. Зазначила, що позивач неодноразово звертався до суду з позовом до управління соцзахисту населення за захистом права на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, тому йому достеменно відомий зміст ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та право на отримання одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю.

Суд вислухав доводи сторін, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється інвалідом ІІ групи та з 2002 року перебуває на обліку як особа, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС- особа з інвалідністю в управлінні соціального захисту населення Охтирської міської ради.

18 грудня 1992 року ОСОБА_1 видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 роках та громадянина, захворювання якого повязане з наслідками чорнобильської катастрофи.

В подальшому, вищевказане посвідчення було перереєстроване та 27.02.1998 управлінням соціального захисту населення ОСОБА_1 видано посвідчення, згідно якого останній є особою з інвалідністю 2 групи.

18 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до управління соціального захисту населення Охтирської міської ради із заявою в якій просив виплатити йому одноразову компенсацію в розмірі, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у звязку із інвалідністю ІІ групи як особі,який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи 45 мінімальних заробітних плат.

03 жовтня 2017 року управлінням соціального захисту населення Охтирської міської ради листом ОСОБА_1 було надано відповідь, в якій зазначено, що на момент отримання інвалідності (грудень 1992 року) ОСОБА_1 працював, тому одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи він повинен був отримати за місцем основної роботи.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення встановлено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (в редакції Закону, яка діяла на момент встановлення позивачу інвалідності статус особи, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії 3 групи інвалідності ОСОБА_5 отримав у грудні 1992 року), одноразова компенсація особам, які стали інвалідами, та сімям, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується в таких розмірах: - інвалідам I групи - 60 мінімальних заробітних плат, але не менше 10 тисяч карбованців; - інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат, але не менше 7 тисяч карбованців; - інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат, але не менше 5 тисяч карбованців; - сімям, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, - 60 мінімальних заробітних плат, але не менше 10 тисяч карбованців; - батькам загиблого - 30 мінімальних заробітних плат, але не менше 5 тисяч карбованців. У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника.

Відповідно до листа ОСОБА_4 соціального забезпечення України №02-30 від 16.12.1992, виплата одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, провадиться: працюючим громадянам за місцем основної роботи (служби, навчання); непрацюючим пенсіонерам органами, які виплачують пенсії; тимчасово непрацюючим громадянам, а також тим, які займаються виключно індивідуальною трудовою діяльністю органами, які визначаються місцевими органами державної виконавчої влади за місцем проживання.

Судом встановлено, що з 17.07.1980 по 27.09.2011 ОСОБА_1 працював на ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Охтирканафтогаз».

Сторони визнають, що позивач у грудні 1992 року отримав ІІІ групу інвалідності, у лютому 1995 року отримав ІІ групу інвалідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (в редакції Закону, яка діяла на час встановлення ОСОБА_1 інвалідності ІІ групи), у разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях.

Тобто, на час встановлення ОСОБА_1 ІІІ та ІІ групи інвалідності, останній працював та всі компенсаційні виплати мав отримувати на ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Охтирканафтогаз».

З листа ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Охтирканафтогаз» від 20.07.2017 вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплата одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, не проводилася.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (в редакції, що діяла на час звернення позивача до управління соціального захисту населення Охтирської міської ради), компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 760 від 26.10.2016 був затверджений Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян (далі Порядок № 760).

Вказаний порядок діяв на момент звернення позивача до відповідача із заявою про виплату одноразової компенсації.

Порядок № 760 регулює питання здійснення виплат, передбачених статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї (далі - одноразова компенсація), та щорічної допомоги на оздоровлення (далі - щорічна допомога) деяким категоріям громадян.

Відповідно до п.2 Порядку № 760, одноразова компенсація виплачується за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.

Пунктом 3 Порядку №760 визначено, що виплата одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 р. № 1146 «Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги» (Офіційний вісник України, 2002 р., № 34, ст. 1584), поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.

Таким чином, на час виникнення у позивача права на отримання грошової компенсації був встановлений інший порядок та розміри її виплати. Відповідач не був створений і не міг мати обовязку по здійсненню виплат. Наявність у відповідача обовязку здійснювати такі виплати на час звернення позивача з заявою таких виснговків не спростовує, оскільки інвалідність у позивача встановлена не за шість місяців до звернення з заявою, як то передбачено Порядком № 760, а значно раніше і протягом цього часу позивач не скористався своїм правом на отримання грошової компенсації у встановленому порядку до належної особи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до відповідача є необгрунтованими.

Що стосується заявлених ОСОБА_1 вимог про виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28 лютого 1991 року в редакції, що існувала після визнання рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10рп/2008 неконституційними змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107-VІ, щорічна допомога на оздоровлення інвалідам I і II групи виплачується у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Разом із тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VІІІ від 28.12.2014, який набрав чинності з 1 січня 2015 року, були внесені зміни, зокрема, до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та вказану статтю викладено у такій редакції: «одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Отже, починаючи з 1 січня 2015 року, стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не містить положень щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Згідно ст. 62 цього Закону, розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма субєктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно до розяснень, що містяться в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 16.03.2012 № 4 «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у звязку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» також зазначено, що судам при вирішенні судових справ, повязаних із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» варто враховувати рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 № 3-рп/2012, яким дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011 закріплено, що в одних законах безпосередньо встановлено розміри соціальних виплат, а в інших їх визначення віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України. Відповідно до положень Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 № 3-рп/2012 визначено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Законом України від 28.12.2014 № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 1 січня 2015 року, розділ VI Прикінцеві та Перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 26.10.2016 № 760 «Про затвердження порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян», відповідно до п. 10 зазначеного Порядку щорічна допомога виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям-інвалідам, інвалідність яких повязана з Чорнобильською катастрофою, в розмірах, установлених Постановою КМУ від 12.07.2005 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка є чинною, установлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір щорічної допомоги на оздоровлення, зокрема, інвалідам I і II групи - 120 гривень.

Крім того, суд звертає увагу, що 22 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях та військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї № 1339-VІІІ від 21 квітня 2016 року. Цим законом статтю 48 Закону № 796-ХІІ від 28.02.1991 викладено в новій редакції, але також передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Вказані положення є чинними та у встановленому порядку не були визнані неконституційними.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, яка виплачується особам, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка передбачена положеннями ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ у розмірі, встановленому Постановою КМУ від 12.07.2005 № 562.

Відповідачем було здійснено виплату щорічної допомоги на оздоровлення позивачу в розмірі, передбаченому Постановою КМУ від 12.07.2005 № 562, оскільки іншого розміру такої допомоги у 2017 році не встановлено, а положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ не визначає розміру такої допомоги.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 18, 69-71, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня отримання копії даної постанови з одночасним поданням копії апеляційної скарги до апеляційного суду.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_6