Справа № 334/7257/17
Суддя: Козлова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 06.12.2017
Справа № 334/7257/17
Провадження № 2-а/334/533/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Козлової Н.Ю. при секретарі Манюхіні О.О. розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в якому просить суд визнати протиправним рішення Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 04.10.2017 №939/р., щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком з 26.09.2017 року, відповідно до абзацу 4 пункту 3 розділу XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, як матері інваліда з дитинства та зобовязати призначити відповідну пенсію, а також присудити сплачений нею судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 640 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю відмови Пенсійного фонду в призначенні їй пенсії, що суттєво звужує обсяг гарантованих законом прав позивача на належний соціальний захист.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву щодо слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач, своїм правом участі в розгляді справи не скористався, надав суду письмові заперечення у яких вказав, що відмова у призначенні ОСОБА_1 пенсії є законною та обґрунтованою, оскільки вона не надала документів, підтверджуючих визнання її доньки - ОСОБА_2 інвалідом до досягнення нею шестирічного віку, посилаючись на п.2.17 та 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1. Про дату та час слухання справи повідомлений належним чином.

З урахуванням наявних у справі матеріалів, незявлення в судове засідання сторін не перешкоджає розгляду справи. Розгляд справи судом здійснено без участі сторін за наявними в справі матеріалами.

Судом встановлено, що 26.09.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою про призначення їй пенсії із зниженням пенсійного віку згідно ст. 17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №258824.

ОСОБА_2 надано статус дитини-інваліда з дитинства в 15 років медичним висновком №127 від 21.12,2009 дитячої поліклініки №6 м. Запоріжжя. Підставою для видачі висновку стало злоякісне утворення щитовидної залози І ст.

Згідно із випискою з акту огляду МСЕК від 20.08.2012 ОСОБА_2 присвоєно другу групу інвалідності з 18 років.

Відповідно до розділу XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Пунктом 2.17. Порядку №22-1 передбачено, що при зверненні за призначенням пенсії матерям інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини.

При цьому згідно з п. 2.18. Порядку №22-1 визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акту огляду в МСЕК. медичним висновком закладів: охорони здоровя, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разіц, якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Аналіз наведеної норми свідчить про розмежування чинним законодавством поняття інваліда з дитинства та дитини - інваліда. Згідно з вимогами Порядку №22-1 необхідність подання висновку лікарсько-консультаційної комісії про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18 років передбачено для тих інвалідів з дитинства, які визнані такими після досягнення 18 років.

Аналогічних правових висновків дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 15.03.2017 у справі №523/19982/14-а.

Оскільки факт настання інвалідності з дитинства ОСОБА_2 засвідчено з 15 років медичною довідкою закладу охорони здоровя, подання додаткових документів Порядком №22-1 не передбачено.

Відповідно до трудової книжки позивачки, вона має понад 27 років трудового стажу.

Отже, після досягнення 50 років позивач набула права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Відмова Пенсійного фонду в заяві позивача про призначення пенсії з 26.09.2017 року, відповідно до абзацу 4 пункту 3 розділу XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV як матері інваліда з дитинства, є неправомірною.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, позивач має право на відшкодування всіх, документально підтверджених, понесених судових витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема судового збору за подачу адміністративного позову в розмірі 640,00грн.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 17, 19, 69, 70, 71, 86, 158-163 КАС України, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним рішення Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 04.10.2017 №939/р щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 26.09.2017 відповідно до абзацу 4 пункту 3 розділу XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV як матері інваліда з дитинства.

Зобов'язати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 26.09.2017 відповідно до абзацу 4 пункту 3 розділу XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV як матері інваліда з дитинства.

Стягнути з Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 суму судових витрат, а саме: судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00коп

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Козлова Н. Ю.