Справа № 815/5705/17
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/5705/17

Категорія: 8.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

ОСОБА_1Л

при секретарі: Голобородько Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2017р. по справі за поданням Головного управління ДФС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017р. ГУ ДФС в Одеській області звернулося в суд із поданням до ФОП ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ГУ ДФС в Одеській області 3.11.2017р. прийнято наказ за №5618 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 В цей же день ДФС видані направлення на проведення перевірки за №1988, №1987 та здійснено вихід за адресою фактичного здійснення фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_2: м.Одеса, пр-т.Добровольського, 152/А, крамниця-бар «Юнона».

Однак, ФОП ОСОБА_2 не допущено уповноважених осіб ДФС до перевірки та відмовлено у підписі в направленнях на перевірку.

За наслідками не допуску, посадовими особами ДФС 3.11.2017р. складено акти «Про неотримання направлень на проведення фактичної перевірки (відмова від підпису)» за №770/15-32-40-01 та акт «Про відмову від допуску до перевірки» за №771/15-32-40-01.

У зв'язку з відмовою від проведення фактичної перевірки, заступник начальника ГУ ДФС в Одеській області 6.11.2017р. прийнято рішення про застосування повного адміністративного арешту майна платника податків.

Позивач вважає, оскільки в наказі про проведення фактичної перевірки не було вказано у чому полягають його порушення, він обґрунтовано не допустив посадових осіб ДПІ до перевірки. З наведених підстав ФОП вважає, що і безпідставним рішення про застосування адміністративного арешту.

Посилаючись на вищевказане позивач просив подання задовольнити.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2017р. подання ГУ ДФС в Одеській області до ФОП ОСОБА_2 задоволено.

Підтверджено обґрунтованість адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) згідно рішення ГУ ДФС в Одеській області від 6.11.2017р..

Постанова піддана негайному виконанню.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні подання ДФС, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.200КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи подання ГУ ДФС в Одеській області, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про застосування адміністративного арешту майна ґрунтується на нормах податкового законодавства, а тому є правомірним, і таким що прийнято в межах своїх повноважень.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та обєктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом встановлено, підтверджено матеріалами справи і не спростовано сторонами, що 3.11.2017р. начальником ГУ ДФС в Одеській області видано наказ за №5618 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2В.(код НОМЕР_1) (а.с.16).

На підставі п.п.191.1.4 п.191.1 ст.191, ст.20, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України та наказу за №5618 від 3.11.2017р., заступником начальника ГУ ДФС в Одеській області 3.11.2017р. видані направлення на перевірку за №1987 та №1988 (а.с.14-15).

Посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області з метою здійснення фактичної перевірки, 3.11.2017р. здійснено вихід за адресою фактичного здійснення фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 (код НОМЕР_1): м.Одеса, вул.Добровольського, буд.152-А, крамниця-бар «Юнона». Однак, відповідач відмовився від отримання копій направлень та не допустив посадових осіб ГУ ДФС в Одеській області до проведення фактичної перевірки.

За наслідками не допуску до перевірки, контролюючим органом складено акт про відмову від допуску посадових осіб ГУ ДФС в Одеській області до фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 за №711/15-32-40-01 від 3.11.2017р. та акт про відмову отримання копій направлень на проведення фактичної перевірки за №770/15-32-40-01 від 3.11.2017р. (а.с.13, 18).

У звязку із не допуском посадових осіб ДФС до перевірки, Начальником ГУ ДФС в Одеській області 6.11.2017р. прийнято рішення про застосування повного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_2 (а.с.12).

На підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту позивач звернувся в суд із відповідним поданням.

Перевіряючи правмомірність дій та законність рішення фіскальної служби про застосування повного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_2, судова колегія виходить з наступного.

Питання застосування адміністративного арешту майна платника податків регулюються ПК України та наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків» за №632 від 14.07.2017р..

За правилами п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний, зокрема, не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов'язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи (пп.16.1.9); допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов'язані з утриманням об'єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом (пп.16.1.13).

За приписами ст.81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Згідно з ч.1 Розділ ІІ Порядку №632 адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обовязків, визначених законом.

Обставини, за наявності яких застосовується арешт майна визначені Розділом ІІІ Порядку №632. В тому числі, в п.3 цього розділу зазначено, що відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу є належною обставиною для застосування арешту майна.

Як передбачено п.94.5 ст.94 ПК України, арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Згідно з п.3 Розділу ІV Порядку №632, рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто під підпис: 1) платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; 2) іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

З матеріалів справи вбачається, що рішення про застосування адміністративного арешту майна від 6.11.2017р. було направлено 7.11.2017р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача, що підтверджується фіскальним чеком.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що податковим органом надана достатня кількість доказів для підтвердження наявності обставин застосування адміністративного арешту майна та дотримання процедури прийняття відповідного рішення, як того вимагають приписи ст.94 ПК України.

В той же час, ФОП ОСОБА_2, який прибув в судове засідання суду апеляційної інстанції не зміг надати будь-які докази на підтвердження правомірності своїх дій та спростування підстав для застосування адміністративного арешту. Посилання підприємця на той факт, що він не був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції не спростовує правомірність дій та рішень податкового органу.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість задоволення подання ГУ ДФС в Одеській області, оскільки при прийнятті рішення про застосування повного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_2 позивачем не було порушено норм податкового законодавства.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.196, 198, 200, 206,254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного від 10 листопада 2017р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А. В. Крусян

ОСОБА_1