Справа № 826/3442/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3442/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
Качур І.А., Федорчук А.Б., Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» та Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2017 року прийняту в складі головуючого судді Качура І.А. та суддів Федорчука А.Б. та Келеберди В.І. у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Термолайф», Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод», Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Сбербанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Терморок» та Приватне акціонерне товариство «Слобожанський коксовий завод» про визнання протиправним та скасування наказу, визнання противними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось ПрАТ «Термолайф» (Позивач-1), ПрАТ «Харківський коксовий завод» (позивач-2) з позовом до Міністерства юстиції України, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство «Сбербанк», в якому позивач просили:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 24.02.2017 року № 670/5 «Про скасування рішень державних реєстраторів»;

- визнати протиправними дії відповідача щодо:

1.1. Вилучення на підставі наказу відповідача від 24.02.2017 року № 670/5 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційних дій проведених 28 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, а саме: № 0069436 «Державна реєстрація юридичної особи шляхом виділу (в т.ч. за судовим рішенням)» стосовно ПАТ «Слобожанський коксовий завод» та № 0076654 «Державна реєстрація юридичної особи шляхом виділу (в т.ч. за судовим рішенням)» стосовно ПАТ «Термоплита».

2.2. Вилучення на підставі наказу відповідача від 24.02.2017 року № 670/5 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: від 31 січня 2017 року №№33634150, 33633192, від 13 лютого 2017 року №№33839399, 33838076, 33839455, 33838454, 33839485, 33838660, 33839505, 33838828, 33839525, від 14 лютого 2017 року №33858680, від 15 лютого 2017 року №№33875233,33866905, від 16 лютого 2017 року №33896813, а також записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесені на підставі цих рішень.

2.3. Вилучення на підставі наказу відповідача від 24.02.2017 року № 670/5 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про видалення записів про державну реєстрацію обтяжень №№18772767; 18773084; 18773106; 18773133; 18773154; 18773166; 18773189; 18773210; 18773225; 18773241; 18773278 та запису про видалення запису про державну реєстрацію іпотеки №18768729;

- зобов'язати відповідача вчинити дії щодо:

3.1. Поновлення записів Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проведених 28 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, а саме: № 0069436 «Державна реєстрація юридичної особи шляхом виділу (в т.ч. за судовим рішенням)» стосовно ПАТ «Слобожанський коксовий завод» та № 0076654 «Державна реєстрація юридичної особи шляхом виділу (в т.ч. за судовим рішенням)» стосовно ПАТ «Термоплита».

3.2. Поновлення записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: від 31 січня 2017 року №№33634150, 33633192, від 13 лютого 2017 року №№33839399, 33838076, 33839455, 33838454, 33839485, 33838660, 33839505, 33838828, 33839525, від 14 лютого 2017 року №33858680, від 15 лютого 2017 року №№33875233,33866905, від 16 лютого 2017 року №33896813, а також записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесені на підставі цих рішень.

3.3. Поновлення записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про видалення записів про державну реєстрацію обтяжень №№18772767; 18773084; 18773106; 18773133; 18773154; 18773166; 18773189; 18773210; 18773225; 18773241; 18773278 та запис про видалення запису про державну реєстрацію іпотеки №18768729.

В той же час, до судді Окружного адміністративного суду м. Києва Кузьменка В.А. надійшов адміністративний позов Приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, треті особи: ТОВ «Термолайф», ТОВ «Теремок», ПрАТ «Харківський коксовий завод», ПрАТ «Слобожанський коксовий завод», ПАТ «СБЕРБАНК» про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.04.2017 р. відкрито провадження у справі №826/4516/17 та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.05.2017 р. закінчено в даній адміністративній справі підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Водночас, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.05.2017 р. було задоволено клопотання представника Міністерства юстиції України та передано адміністративну справу №826/4516/17 за позовом Приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов'язання вчинити дії судді Окружного адміністративного суду м. Києва Качуру І.А. для вирішення питання про об'єднання з адміністративною справою №826/3442/17.

Так, в судовому засіданні 18.05.2017 р. заслухавши думку учасників процесу, протокольною ухвалою судом було об'єднано до спільного розгляду і вирішення адміністративні справи №826/3442/17 та №826/4516/17, присвоєно об'єднаним справам єдиний номер - №826/3442/17

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на неврахування судом ряду обставин справи, що мають істотне значення, а саме: відсутність пропуску строку на оскарження реєстраційних дій; помилкове застосування норми Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», що на думку суду не діяла на момент прийняття скасованого рішення; щодо неналежного повідомлення про розгляд скарги.

Вказані обставини за їх сукупності, на думку Міністерства Юстиції України, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Також з апеляційною скаргою звернулось ПАТ «Сбербанк», в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що висновки суду по даній справі зроблені з неповним з'ясуванням обставин справи та не відповідають положенням ч. 3 ст. 4 та ст.. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»; рішення Господарських судів у справах №922/863/16 та №922/6007/15, на які посилався суд, не мають відношення до предмету доказування у даній справі.

Наведені обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи, та є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Позивачі: ПАТ «Термолайф», ПАТ «Харківський коксовий завод», Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Сбербанк», ТОВ «Терморок» та ПАТ «Слобожанський коксовий завод» просили в задоволенні апеляційних скарг відмовити, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2017 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, 08 лютого 2017 року до Міністерства юстиції України надійшла скарга ПАТ «СБЕРБАНК» від 07 лютого 2017 року № 1325 (з доповненнями до неї від 23 лютого 2017 року).

Наказом Міністерства юстиції України від 24.02.2017 року № 670/5 «Про скасування рішень державних реєстраторів» вирішено:

Задоволити скаргу Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» від 07 лютого 2017 року №1325 частково.

Скасувати реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, проведені 28 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, а саме: №0069436 «Державна реєстрація юридичної особи шляхом виділу (в т.ч. за судовим рішенням)» стосовно ПАТ «Слобожанський коксовий завод» та № 0076654 «Державна реєстрація юридичної особи шляхом виділу (в т.ч. за судовим рішенням)» стосовно ПАТ «Термоплита».

Тимчасово блокувати доступ приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань строком на 1 (один) рік.

Скасувати прийняті приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: від 31 січня 2017 року №№33634150, 33633192, від 13 лютого 2017 року №№33839399, 33838076, 33839455, 33838454, 33839485, 33838660, 33839505, 33838828, 33839525, від 14 лютого 2017 року №33858680, від 15 лютого 2017 року №№33875233,33866905, від 16 лютого 2017 року №33896813, а також записи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесені на підставі цих рішень.

Вилучити записи про видалення записів про державну реєстрацію обтяжень №№18773278; 18773241; 18773225; 18773210; 18773189; 18772767; 18773166; 18773154; 18773133; 18773106; 18773084 та запис про видалення запису про державну реєстрацію іпотеки №18768729.

Тимчасово блокувати доступ приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 (шість) місяців.

Виконання пунктів 2, 4,5 наказу покласти на Департамент державної реєстрації та нотаріату.

Виконання пунктів 3,6 наказу покласти на державне підприємство «Національні інформаційні системи».

У частині інших вимог відмовити.

Підставою прийняття наказу Відповідача від 24.02.2017 року № 670/5 «Про скасування рішень державних реєстраторів» зазначено висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 24 лютого 2017 року за результатами розгляду скарги ПАТ «Сбербанк» від 07 лютого 2017 року №1325 з, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2017 року за №3471-0-33-17.

Не погоджуючись із вказаним наказом ПрАТ «Термолайф» та ПрАТ «Харківський коксовий завод» звернулись з позовом до Міністерства юстиції України про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що станом на 07 лютого 2017 року, дату подання ПАТ «Сбербанк» скарги за №1325, минув визначений частиною третьою статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» 60-ти денний строк на оскарження рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації. Відповідач, приймаючи рішення про скасування реєстраційних дій № 0069436 «Державна реєстрація юридичної особи шляхом виділу (в т.ч. за судовим рішенням)» стосовно ПрАТ «Слобожанський коксовий завод» та № 0076654 «Державна реєстрація юридичної особи шляхом виділу (в т.ч. за судовим рішенням)» стосовно ПрАТ «Термоплита», помилково застосував норму п. 13 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в редакції, яка не була чинною на момент проведення таких реєстраційних дій. Відповідач не мав достатніх та законних підстав для здійснення розгляду скарги ПАТ «Сбербанк» в частині оскарження рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.01.2017 р., від 13.02.2017 року та від 15.02.2017 року з огляду на відсутність порушення прав ПАТ «Сбербанк» як скаржника; Відповідачем вилучено записи про видалення записів про обтяження та іпотеку без достатніх на те правових підстав. відповідачем не надано доказів належного повідомлення позивачів про розгляд 24.02.2017 року скарги ПАТ «Сбербанк», як це передбачено пунктами 9-11 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015, чим позбавлено їх можливості подати письмові пояснення по суті скарги. Публікація оголошення на сайті відповідача, на думку суду, не є належним доказом повідомлення, адже не зазначено конкретної дати такої публікації.

Однак, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, мотивуючи свою позицію наступним.

Так, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Відповідно до статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», систему органів у сфері державної реєстрації становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) інші суб'єкти державної реєстрації.

До повноважень Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації належить, у тому числі, розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України та прийняття обов'язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом.

Згідно із статтею 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі рішення суду);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову в задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення, у тому числі, про скасування реєстраційної дії.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Приписами частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини дев'ятої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

Згідно із пунктами 2, 3, 4 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та / або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» з урахуванням особливостей, передбачених Законами, які обраховуються з моменту реєстрації її суб'єктом розгляду скарги.

Згідно з п. 8 Порядку № 1128, під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Згідно з ч. 3 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті. У разі якщо останній день строку для подання скарг, зазначеного у частині третій цієї статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Отже, зазначена норма встановлює, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора може бути подана протягом 60 календарних днів з дня або прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. Тобто, для висновку щодо дотримання чи порушення зазначеного строку необхідно виходити не лише з дати оскаржуваного рішення, також слід встановити наявність факту порушених прав оскаржуваними діями та дати коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення такими діями її прав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вже було зазначено вище, 08 лютого 2017 року до Міністерства юстиції України надійшла скарга ПАТ «СБЕРБАНК» від 07 лютого 2017 року № 1325

З аналізу поданої скарги вбачається, що скаржник просив скасувати реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, прийняті приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: від 31 січня 2017 року, а також записи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесені на підставі цих рішень.

Таким чином, первинною скаргою до Міністерства Юстиції України ПАТ «СБЕРБАНК» оскаржуються рішення проведені 31 січня 2017 року, тобто в межах 60-ти денного строку.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що дізнавшись про вчинення вказаних вище реєстраційних дій приватним нотаріусом, ПАТ «СБЕРБАНК», 22.02.2017 року з витягів Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стало відомо, що 28 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, вчинено реєстраційні дії, а саме: №0069436 «Державна реєстрація юридичної особи шляхом виділу (в т.ч. за судовим рішенням)» стосовно ПАТ «Слобожанський коксовий завод» та № 0076654 «Державна реєстрація юридичної особи шляхом виділу (в т.ч. за судовим рішенням)» стосовно ПАТ «Термоплита».

У зв'язку із викладеним, 23 лютого 2017 року ПАТ «СБЕРБАНК» звернулось до Міністерства юстиції України з доповненнями до скарги від 07 лютого 2017 року № 1325.

Таким чином, лише 22 лютого 2017 року ПАТ «СБЕРБАНК» стало відомо про оскаржувані реєстраційні дії, вчинені 28 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та одразу подано доповнення до скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що станом на 07 лютого 2017 року, дату подання ПАТ «Сбербанк» скарги за №1325, ПАТ «СБЕРБАНК» не пропущено визначений ч. 3 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» 60-ти денний строк на оскарження рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації.

Колегія суддів не бере до уваги посилання в запереченнях на апеляційні скарги, викладені представником ПрАТ «Харківський коксовий завод» (а.с. 2, т. 7), приватним нотаріусом ОСОБА_4 (а.с.63, т 2), представником приватного нотаріуса ОСОБА_5- ОСОБА_6 (а.с.78, т. 2) на те, що ПАТ «СБЕРБАНК» пропущено 60-ти денний строк на оскарження рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, оскільки ПАТ «Сбербанк» починаючи з 13 листопада 2015 року оскаржувало в господарських судах рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ «Харківський коксовий завод» про виділ ПрАТ «Слобожанський коксовий завод» та ПрАТ «Коксолит», що підтверджується відповідними судовими рішеннями господарськиих судів №922/863/16 та №922/6007/15, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи при розгляді справ №922/863/16 та №922/6007/15 ПрАТ «Термолайф» та ПрАТ «Харківський коксовий завод» не було надано оскаржуваних рішень загальних зборів акціонерів, в тому числі, розподільчих балансів, які затверджені ними, що підтверджується винесеними в даних справах окремими ухвалами. Крім того, сторонами у справі №922/863/16 та №922/6007/15 не були Міністерство юстиції України, державні реєстратори (приватні нотаріуси), а також ПрАТ «Терморок» та ПрАТ «Слобожанський коксовий завод», а рішення загальних зборів позивачів про виділ, які були предметом оскарження у справах №922/863/16 та №922/6007/15, не були підставами для проведення реєстраційних дій приватним нотаріусом ОСОБА_4

Крім того, факт прийняття загальними зборами Позивачів рішення про виділ не свідчить про те що відповідні реєстраційні дії можуть бути проведені, оскільки прийняття такого рішення є лише наміром здійснити процедуру виділу, а сам факт державної реєстрації створюваних в процедурі виділу товариств залежить від виконання значної кількості дій не лише самими акціонерними товариствами.

Разом з тим, рішення у господарських справах №922/863/16 та №922/6007/15 ухвалені до проведення реєстраційних дій приватним нотаріусом ОСОБА_5 та приватним нотаріусом ОСОБА_4

З сукупного аналізу викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повній мірі було встановлено коли саме ПАТ «Сбербанк» стало відомо чи могло бути відомо про порушення їх прав відповідною дією чи бездіяльністю державного реєстратора, а отже вказана підстава для задоволення позовних вимог спростовується судом апеляційної інстанції.

Крім того, відповідно до п.п. 9, 10 Порядку № 1128, під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах що додаються до скарги).

Відповідно до п. 11 Порядку № 1128, копії скарги та доданих до неї документів надаються суб'єкту оскарження та заінтересованим особам, зазначеним у скарзі або встановленим відповідно до відомостей реєстрів, не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб'єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов'язково приймаються комісією до розгляду.

В силу положень пунктів 12 та 13 Порядку №1128 встановлено, що за результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу. Якщо у скарзі заявлено дві або більше вимог, комісія надає правову оцінку кожній із них, яка включається до висновку комісії.

З аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що передумовою для прийняття рішення про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: скасування рішення про державну реєстрацію прав, повинні бути запрошені заінтересовані особи.

Судом апеляційної інстанції під час розгляду справи встановлено, що на офіційному веб-сайті Міністерства Юстиції України було розміщено оголошення про розгляд скарги ПАТ «Сбербанк», третім особам та позивачам про розгляд скарги було повідомлено телефонограмою та засобами електронної пошти, а представники ПрАТ «Термолайф» та ПрАТ «Харківський коксовий завод» були присутні під час засідання комісії, колегія суддів вважає безпідставним посилання представників Позивачів на порушення пункту 9 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабміну від 25 грудня 2015р. № 1128.

Таким чином, Міністерство Юстиції України вчинило всі необхідні дії для повідомлення всіх зацікавлених осіб про засідання Комісії щодо розгляду скарги ПАТ «Сбербанк», а отже висновок суду першої інстанції щодо неналежного повідомлення зацікавлених осіб, спростовується наведеними вище доводами.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції, що Відповідачем при розгляді скарги застосовано положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в редакції, яка не підлягала застосуванню.

Так, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 26.11.2015р., (набув чинності з 13.12.2015р.) викладено в новій редакції Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

При цьому, відповідно до пп. 1) п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 26.11.2015р., встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом нотаріуси наділяються повноваженнями державних реєстраторів у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Тобто, при проведенні реєстраційних дій 28 квітня 2016 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, приватним нотаріусом ОСОБА_5 підлягали застосуванню положення Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» в редакції закону від 26.11.2015 року.

Приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» встановлено, що у разі виділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація юридичних осіб, утворених у результаті виділу, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в ЄДР, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника. Виділ вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у ЄДР, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника.

Підпунктом 5.22 пункту 5 розділу II «Порядку здійснення емісії та реєстрації випуску акцій акціонерних товариств, які створюються шляхом злиття, поділу, виділу чи перетворення або до яких здійснюється приєднання», затв. рішенням НКЦПФР №520 від 09.04.2013р., серед обов'язкових етапів процедури емісії акцій акціонерного товариства, що створюється внаслідок виділу з акціонерного товариства передбачено: державну реєстрацію змін до статуту акціонерного товариства, з якого здійснюється виділ, та акціонерного(их) товариства (товариств), що створюється(ються) внаслідок виділу, в органах державної реєстрації.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації створення юридичної особи в результаті виділу повинні бути подані наступні документи: заява про державну реєстрацію створення юридичної особи. У заяві про державну реєстрацію створення юридичної особи, утвореної в результаті поділу, додатково зазначаються відомості про відокремлені підрозділи в частині їх належності до юридичної особи - правонаступника (пункт 1 частини першої статті 17 Закону); заява про обрання юридичною особою спрощеної системи оподаткування та/або реєстраційна заява про добровільну реєстрацію як платника податку на додану вартість, та/або заява про включення до Реєстру неприбуткових установ та організацій за формами, затвердженими відповідно до законодавства, - за бажанням заявника (пункт 2 частини першої статті 17 Закону); установчий документ юридичної особи - у разі створення юридичної особи на підставі власного установчого документа (пункт 5 частини першої статті 17 Закону); документ про сплату адміністративного збору - у випадках, передбачених статтею 36 цього Закону (пункт 9 частини першої статті 17 Закону); примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) передавального акта - у разі створення юридичної особи в результаті перетворення, злиття або виділу (пункт 11 частини першої статті 17 Закону); документи і для державної реєстрації змін про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, визначені частиною четвертою цієї статті, - у разі створення юридичної особи в результаті виділу (пункт 13 частини першої статті 17 Закону).

При цьому згідно пп.1) ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» підставами для зупинення розгляду документів, поданих для державної реєстрації, є подання документів або відомостей, визначених цим Законом, не в повному обсязі.

Відповідно до пп.4) ч. 1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» підставами для відмови у державній реєстрації не усунення підстав для зупинення розгляду документів протягом встановленого строку.

З врахуванням наведеного, колегія суддів також погоджується з наведеними в Висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 24 лютого 2017 року, що були підставою для прийняття наказу Відповідача від 24.02.2017 року № 670/5 «Про скасування рішень державних реєстраторів», висновками, що реєстраційні дії були проведені приватним нотаріусом ОСОБА_5 з порушенням статті 4, ч. 1 ст. 17, п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Згідно з п. 60 Порядку держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, також подається документ, що підтверджує наявність факту згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна. Дія цього пункту не поширюється на випадки: державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, реєстрація яких проведена до 1 січня 2013р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення: державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину; державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду; державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається в результаті його примусової реалізації відповідно до закону.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, зокрема, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у п.6 ч. 1 цієї статті, не застосовується у разі: 1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що є невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав; 3) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону; 4) державної реєстрації інших обтяжень речових прав на нерухоме майно; 5) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за наявності згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна - у разі якщо обтяженням є заборона відчуження нерухомого майна, що виникла на підставі договору, або податкова застава; 6) державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ч. 3 та ч.4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на кожний об'єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна. Розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, які містять відомості про: 1) нерухоме майно; 2) право власності та суб'єкта (суб'єктів) цього права; 3) інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав; 4) обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих обтяжень.

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

На підставі наведених норм та враховуючи, що реєстрація трьох об'єктів нерухомого майна (нежитлові будівлі літ. «ВО-3», загальною площею 2267,5 кв.м., літ. «ВН-1-6» загальною площею 11221,3 кв.м., розділ Державного реєстру прав - реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 01; нежитлові буд. Літ АЄ-2,1331,6 кв.м., АЮ- 1,335,8 кв.м, АЯ-3,1138,8 кв.м., АШ-2,407,4 кв.м., АЩ-1,295,7 кв.м., АМ-1,14,4кв.м, АН-5,1608,6 кв.м., АП-1,1134,1кв.м., 3-І,120,0кв.м., АТ-1,132.5 кв.м., АС-2,534,2 кв.м, АФ-І, 17,8кв.м, АХ- 2,196,0кв.м., АЦ-2,539,2кв.м., АР-1,74,8кв.м, АО-3,252,4кв.м, С-1,234,2кв.м, АЛ-2,183,3кв.м, АА-1,48,8кв.м., АБ-3,188,5кв.м, АГ-2,315,1кв.м., Ю-1,89,кв.м., АД-1,12,4кв.м., АЖ-3,255,2кв.м., АЗ-1,82,5кв.м, АК-1,158,4кв.м., АЕ-2,744,4кв.м., АВ-1,67,1кв.м., Л-3,172,2кв.м., АИ-2,89,5кв.м, БУ-1,64,7кв.м, БТ-1,554,9кв.м, БР-2,490,9кв.м., БС-2,142,3кв.м., БФ-1,72,8кв.м., БО-1,765,4кв.м, БН-6,2609,9кв.м., м-2,360,1кв.м., БЛ-1,17,9кв.м., БГ-1,232,5кв.м., БД-1,203,2кв.м., БК- 4,994,6кв.м, БВ-1,106,3кв.м., К-2,990,1кв.м., БЖ-1,34,3кв.м., БА-2,55,7кв.м., Н-2,799,2кв.м„ Ф- 1,611,1кв.м., БЕ-1,1129,1 кв.м., 4-2,848,2кв.м., БП-3,921,4кв.м., х-1,373,3кв.м., 0-1,431,4кв.м., Р-1,122,5 кв.м., ББ-1,369,7кв.м., П-3,1880,4кв.м., Щ-2,613,0кв.м., Ц-1,164,1кв.м., И-1,255,6кв.м., АЕ-2,1391,2 кв.м., розділ Державного реєстру прав - реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна №101; нежитлову будівлю літера «БЦ-2», загальна площа 619,5 кв.м., розділ Державного реєстру прав - реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна №101) була проведена на підставі законодавства, яке діяло після 01 січня 2013 р., а також розділи в Державному реєстрі на ці об'єкти не відкривались (оскільки розділи реєстру щодо цього майна вже були відкриті), судова колегія приходить до висновку, що реєстраційні дії щодо цього майна за відсутності згоди іпотекодержателя були проведені з порушенням ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункту 60 Порядку держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127.

З порушенням пункту 60 Порядку держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, також були проведені реєстраційні дії приватним нотаріусом ОСОБА_4 13 лютого 2017 року щодо внесення записів про державну реєстрацію права власності ПрАТ «Слобожанський коксовий завод»: за № 18993932 про державну реєстрацію права власності за власності ПрАТ «Слобожанський коксовий завод» на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. «К4-2», загальна площа 350,2 кв.м.; за №18993984 про державну реєстрацію права власності за власності ПрАТ «Слобожанський коксовий завод» на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. «БЧ-2», загальна площа 572,1 кв.м.; за № № 18994015 про державну реєстрацію права власності за власності ПрАТ «Слобожанський коксовий завод» на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. «БХ-2», загальна площа 131,6 кв.м.; за № 18994060 про державну реєстрацію права власності за власності ПрАТ «Слобожанський коксовий завод» на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. «АЧ-2», загальна площа 207,7 кв.м.

Згідно ч. 1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об'єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об'єкта.

У відповідності до пункту 20 Порядку держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, у разі проведення державної реєстрації права власності на окремий індивідуально визначений об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва вперше, у тому числі у результаті поділу, виділу частки з об'єкта нерухомого майна або об'єднання об'єктів нерухомого майна, державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав відкриває новий розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об'єкту нерухомого майна, об'єкту незавершеного будівництва та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства. За наявності зареєстрованих речових прав на такий об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного - будівництва або обтяжень таких прав у спеціальному розділі Державного реєстру прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить такі відомості про речові права на таке майно та їх обтяження, про суб'єктів цих прав до відповідного відкритого розділу.

Згідно пункту 1 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за якою, державний реєстратор, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно.

Дослідивши надані приватним нотаріусом ОСОБА_4 витяги з Державного реєстру прав, колегія суддів дійшла висновку, що при проведені реєстраційних дій 13.02.2017 року приватним нотаріусом було порушено вимоги пункту 20 Порядку держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 та статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки приватним нотаріусом не здійснено перевірку наявності обтяжень на об'єкти нерухомого майна за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна як незмінним та індивідуальним для такого об'єкта параметром, натомість такі перевірки було здійснено за адресою та суб'єктом (власником нерухомості), що не відповідає положенням пункту 20 зазначеного Порядку в контексті частини першої статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, положеннями абзацу 3 частини 3 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що після відкриття на об'єкт нерухомого майна розділу у Державному реєстрі прав відомості про інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих обтяжень переносяться до такого розділу.

Порушення вимог пункту 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо не перевірки наявності обтяжень на об'єкти нерухомого майна привело до порушення державним реєстратором (приватним нотаріусом ОСОБА_4) вимог абзацу 3 частини 3 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при прийнятті рішень від 31.01.2017 року №33634150, 33633192, від 13.02.2017 року №№ 33839399, 33838076, 33839455, 33838454, 33839485, 33838660, 33839505, 33838828, 33839525; та від 16.02.2017 року № 33896813.

Разом з тим, ч. 3 статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі об'єднання об'єктів нерухомого майна відповідні розділи Державного реєстру прав та реєстраційні справи закриваються, реєстраційні номери таких об'єктів скасовуються. Для новоствореного об'єкта нерухомого майна відкривається новий розділ у Державному реєстрі прав та формується нова реєстраційна справа, присвоюється новий реєстраційний номер такому об'єкту. Записи про речові права та їх обтяження щодо об'єктів, що об'єднуються, переносяться до розділу Державного реєстру прав, відкритого для новоствореного об'єкта, із зазначенням тієї частини такого новоствореного об'єкта, щодо якої записи про речові права та їх обтяження були зареєстровані.

Згідно п. 20 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, за наявності зареєстрованих речових прав на такий об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва або обтяжень таких прав у спеціальному розділі Державного реєстру прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить такі відомості про речові права на таке майно та їх обтяження, про суб'єктів цих прав до відповідного відкритого розділу. У разі коли відкриття розділу у Державному реєстрі прав здійснюється у результаті поділу, виділу частки з об'єкта нерухомого майна або об'єднання об'єктів нерухомого майна, державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про суб'єктів цих прав щодо об'єкта нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об'єктів нерухомого майна, які об'єднуються, до відповідних розділів, відкритих на кожний з новостворених об'єктів нерухомого майна.

Натомість при прийнятті рішень про об'єднання об'єктів нерухомого майна від 15 лютого 2017 року № 33866905 та № 33875233, а також від 14 лютого 2017 року № 33858680 державним реєстратором ОСОБА_4 було порушено положення ч. 3 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 20 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, зокрема, відповідні обтяження не перенесено до відповідних розділів Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Колегія суддів також вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що враховуючи положення ч. 1 ст. 72 КАС України (в редакції на дату розгляду справи судом першої інстанції) рішення загальних зборів позивачів про виділ та проведені реєстраційні дії щодо нерухомого майна з урахуванням рішень у господарських справах №922/863/16, № 922/6007/15 є законними і наведені обставини не потребують доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України (в редакції на дату розгляду справи судом першої інстанції) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Принцип загальнообов'язковості судового рішення ч. 1 ст. 72 КАС України є конкретизованим, фактично констатуються такі випадки: коли особа, або особи брали участь в одній справі, а потім беруть участь в іншій, то встановлені судом обставини вважаються такими, що не підлягають доказуванню; коли особи не брали участі в попередній судовій справі, то встановлені обставини не мають обов'язкового характеру (ухвала Вищого адміністративного суду України від 27.10.2009 р. у справі № К-9766/08).

Однак, передбачене ч. 1 ст. 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні.

Адміністративні суди не повинні сприймати як обов'язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ. Для спростування преюдиційних обставин, передбачених ч. 1 ст. 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 86 КАС України (лист Вищого адміністративного суду України від 14.11.2012 p. N 2379/12/13-12).

При цьому, колегія суддів повторно вважає за необхідне зазначити, що при розгляді справ №922/863/16 та №922/6007/15 ПрАТ «Термолайф» та ПрАТ «Харківський коксовий завод» не було надано оскаржуваних рішень загальних зборів акціонерів, в тому числі, розподільчих балансів, які затверджені ними, що підтверджується винесеними в даних справах окремими ухвалами. Також при розгляді вищевказаних справ реєстраційні справи виділених підприємств.

Крім того, сторонами у справі №922/863/16 та №922/6007/15 не були Міністерство юстиції України, державні реєстратори (приватні нотаріуси), а також ПрАТ «Терморок» та ПрАТ «Слобожанський коксовий завод», а рішення загальних зборів позивачів про виділ, які були предметом оскарження у справах №922/863/16 та №922/6007/15, не були підставами для проведення реєстраційних дій приватним нотаріусом ОСОБА_4

Рішення у справах №922/863/16 та №922/6007/15 ухвалені, як до проведення реєстраційних дій щодо ПрАТ «Терморок» та ПрАТ «Слобожанський коксовий завод», так і до проведення реєстраційних дій приватним нотаріусом ОСОБА_4

Тобто, жодні обставини з рішень господарських судів у справах №922/863/16 та №922/6007/15 не мають відношення до предмету доказування в даній справі.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно застосував при вирішенні адміністративного спору положення ст. 109 ЦК України, яка не має жодного відношення до рішення суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для його скасування.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» та Міністерства юстиції України - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2017 року - скасувати, та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Термолайф», Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод», Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Сбербанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Терморок» та Приватне акціонерне товариство «Слобожанський коксовий завод» про визнання протиправним та скасування наказу, визнання противними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Повний текст постанови складено « 21 » грудня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма