Справа № 817/1230/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2017 року м. Рівне №817/1230/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Птюшинська І.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.06.2017 № форми «В4». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.04.2017 року позивач, у звязку із самостійно виявленими помилками, що містилися у раніше поданій податковій декларації, подав уточнюючий розрахунок для коригування показників декларації з податку на додану вартість за грудень 2016 року, за формою чинною на час подання уточнюючого розрахунку. Згодом було подано звітну декларацію з податку на додану вартість за березень 2017 року, з урахуванням раніше поданого уточнюючого розрахунку. Платником виконано в повному обсязі вимоги пп. "а" п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України для внесення змін до декларацій. Однак, в супереч нормам податкового законодавства контролюючий орган зменшив суму від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додатну вартість на суму 1706102грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що у поданій 20.04.2017 року декларації з податку на додану вартість за березень 2017 року, позивачем сума від'ємного значення у розмірі 1706102грн. зарахована у зменшення суми податкового боргу неправомірно, оскільки зобов'язання виникло не в грудні 2016 року, а згідно поданого уточнюючого розрахунку від 20.04.2017 звітний період є березень 2017 року. Також вказує, що станом на 01.03.2017 згідно з інтегрованою карткою позивача борг за попередні періоди відсутній. Крім того, нараховані податкові зобовязання у розмірі 1706102грн. станом на 20.04.2017 платником не сплачені, чим порушено пп. "а" п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України. Таким чином, платником податків у декларації з податку на додану вартість за січень 2017 року завищено суму від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додатну вартість на 1706102грн. Отже, відповідач стверджує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте у відповідності до норм податкового законодавства та скасуванню не належить.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, тотожні поясненням, викладеним у запереченні, просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 19.01.2017 позивач подав відповідачу звітну декларацію з податку на додану вартість за грудень 2016 року з додатками (далі декларація з ПДВ за грудень 2016 року).

Як вбачається з декларації з ПДВ за грудень 2016 року, в рядку 18.1 сума, яка сплачується до бюджету не проставлена.

Разом з тим, судом встановлено, що 20.04.2017 позивачем був надісланий уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку із виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2016 року, який отриманий контролюючим органом 20.04.2017 о 12:53:57, що не заперечується останнім.

В рядку 18 вказаного уточнюючого розрахунку з ПДВ за грудень 2016 року "позитивне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету, позивачем проставлено 1660000грн.

20.04.2017 позивачем було надіслано відповідачу звітну декларацію з податку на додану вартість за березень 2017 року з додатками, які отримані останнім 20.04.2017 о 14:36:53, що не заперечується сторонами.

В рядку 20.1 декларації з ПДВ за січень 2017 року "сума від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 розділу V Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації (рядок 19-рядок 19.1), яка: зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість" зазначена сума 1706102грн.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ГУ ДФС у Рівненській області проводилася камеральна перевірка податкової звітності з податку на додану вартість за березень 2017 року, про що складений відповідний акт перевірки №338/17-00-12-01/35776584 від 19.05.2017.

Висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем порядку ведення податкового обліку.

А саме, ТОВ «Укрбудреммонтаж Інжиніринг» порушено п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України: у декларації з податку на додану вартість від 20.02.2017 року № за березень 2017 року завищено суму від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість на1706102 грн.

За результатами перевірки зменшується сума від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу на додану вартість на 1706102грн. та збільшується сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на1706102 грн.

На підставі вказаного акту перевірки, ГУ ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення від 08.06.2017 №, згідно якого сума від'ємного значення, яка заявлена в рахунок зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість та перевищує суму такого боргу, становить 1706102грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржене позивачем в адміністративному порядку. Однак, рішенням Державної фіскальної служби України від 31.07.2017 №16660/6/99-99-11-01-01-25 податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Рівненській області залишене без змін, а скарга позивача без задоволення.

Надаючи правову оцінку суд виходив з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно пп.16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі ПК України), платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із п.36.1. ст.36 цього Кодексу, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п.49.1 ст.49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

В п.200.1 та п.200.2 ст.200 ПК України зазначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно із п.п."а" п.200.4 ст.200 цього Кодексу, при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Пунктом 50.1 статті 50 ПК України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 травня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

З системного аналізу зазначених норм права судом встановлено, що подаючи у майбутніх податкових періодах уточнюючий розрахунок, платник податків самостійно усуває помилки, у тому числі щодо факту заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів.

Таким чином, визначене грошове зобов'язання в уточнюючому розрахунку з ПДВ за грудень 2016 року від 20.04.2017 є грошовим зобов'язанням минулого податкового періоду, а саме грудня 2016 року.

Вказане твердження суду, також підтверджується вимогами пп."а" п.50.1 ст.50 ПК України, який зобов'язує платника податків сплатити суму недоплати грошового зобов'язання при подачі уточнюючого розрахунку, як суму податкового боргу, яким є узгоджене грошове зобовязання за грудень 2016 року та не сплачене на момент уточнення.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України, у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Твердження відповідача щодо виникнення у позивача грошового зобов'язання у квітні 2017 року відповідно до вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016, є безпідставним та відхиляється судом, оскільки порядком передбачено послідовність заповнення і подання податкової звітності, однак не встановлюється період визначення грошового зобов'язання.

Крім того, в запереченнях відповідач посилається на наявність у позивача податкового зобовязання у розмірі 1706102грн., яке виникло у звязку із поданням 20.04.2017 уточнюючого розрахунку з ПДВ за грудень 2016 року та не сплачене у визначений Кодексом строк.

Як зазначалося вище по тексту постанови, згідно із п. п."а" п.200.4 ст.200 ПК України, при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Так, з аналізу змісту наданих податкових декларацій з податку на додану вартість судом встановлено, що 20.04.2017 позивачем у звязку із самостійно виявленими помилками, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, подало уточнюючий розрахунок для коригування показників декларації з ПДВ за грудень 2016 року, в якій визначило грошове зобов'язання за грудень 2016 року в сумі 1706102грн. та нарахувало штраф у звязку з виправленням помилки в сумі 49800грн.

Також, судом встановлено, що на виконання приписів пп."а" п.50.1 ст.50 ПК України, позивач разом із надісланням уточнюючого розрахунку з ПДВ за грудень 2016 року сплатив штраф, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні.

З огляду на це, судом вважається безпідставним посилання контролюючого органу на те, що позивачем порушено пп."а" п.50.1 ст.50 ПК України та не сплачені податкові зобов'язання у розмірі 1706102грн., оскільки, як зазначалося вище, вказані податкові зобовязання погашені за рахунок зменшення суми від'ємного значення, що правомірно відображено у звітній новій декларації з ПДВ за березень 2017 року.

Таким чином, позивачем не порушені пп."а" п.50.1 ст.50, п.п."а" п.200.4 ст.200 ПК України, в частині порядку ведення обліку та внесення змін до декларацій з податку на додану вартість та правомірно зараховано 1706102грн. у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.

З огляду на це, суд дійшов висновку про протиправність та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Рівненській області від 08.06.2017 №.

Отже у ході судового засідання позивач довів суду обґрунтованість позовних вимог. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірність прийнятого ним спірного рішення.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов слід задовольнити повністю.

Судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" (33009, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 122М, ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, ) про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 08.06.2017 № в повному обсязі.

Стягнути на користь позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" (33009, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 122М, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, ) судовий збір в розмірі 25591,53грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Комшелюк Т.О.