Справа № 752/9976/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 752/9976/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року прийняту в складі головуючого судді Ладиченко С.В., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернулась до суду з позовом до Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просила:

- поновити їй пропущений строк звернення до суду;

- визнати протиправними дії Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області стосовно відмови їй у відновленні виплати з 01.06.2015 раніше призначеної довічно пенсії за вислугу років та проведення її перерахунку відповідно до довідки Генеральної прокуратури України про заробітну плату від 04.04.2017 №18- 171зп з розрахунку 90 відсотків без обмежень;

- зобов'язати Дніпровське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області відновити 01.06.2015 року виплату раніше довічно призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру» ( в редакції чинній на момент призначення пенсії) без обмеження граничного розміру суми пенсійної виплати та провести її перерахунок згідно з довідкою Генеральної прокуратури України від04.04.2017 № 18-17ІЗП про заробітну плату, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663- III), з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку із 01.01.2016, без обмеження граничного розміру суми пенсійної виплати;

- стягнути на її користь з Державного бюджету витрати по сплаті судового збору.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області стосовно відмови ОСОБА_2 у відновленні виплати з 01.01.2017 раніше призначеної довічно пенсії за вислугу років та проведення перерахунку пенсії відповідно до довідки Генеральної прокуратури України про заробітну плату від 04.04.2017 №18-171зп з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку вказаного в довідці. Зобов'язано Дніпровське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області відновити ОСОБА_2 з 01.01.2017виплату раніше довічно призначеної з відповідно до Закону України «Про прокуратуру» ( в редакції чинній на момент призначення пенсії) та провести її перерахунок згідно з довідкою Генеральної прокуратури України від04.04.2017 № 18-171 ЗП про заробітну плату, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663- III), з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку із 01.01.2017 року. Стягнуто з Державного бюджету України витрати по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій остання просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Скаржник звертає увагу на тому, що судом не вірно застосовані норми процесуального права, та, як наслідок, не вірно визначено строк, з якого слід позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова зміні, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, з 21.04.2010 року позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області (на даний час - Дніпровське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області після реорганізації шляхом злиття відповідно до Постанови КМУ №988 від 21.12.2016), де отримувала пенсію, призначену довічно на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

У зв'язку з прийняттям Закону України № 213-УІІІ від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» відповідачем з 01.04.2015 виплату їй вказаної пенсії було припинено.

З цього приводу 26.01.2017, 03.03.2017, 26.04.2017 року вона зверталася із заявами до Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області про відновлення виплати пенсії без обмеження її граничного розміру з 01.06.2015 та проведення перерахунку з 01.01.2016 раніше призначеної пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Генеральної прокуратури України про заробітну плату від 04.04.2017 №18-171зп у розмірі 90 відсотків та виплати без обмеження граничного розміру пенсії, у зв'язку зі збільшенням посадових окладів та відповідно заробітної плати на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Право на поновлення її пенсії відповідач не визнав та листами від 01.02.2017 року, 13.03.2017 року, 03.05.2017 року відмовив їй в цьому.

Позивач вважає що дії Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області є протиправними та такими, що порушують її конституційні права, та суперечать вимогам ст. ст. 19-22, 46-64 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та змісту Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, у зв'язку із чим звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому дійшов висновку, що внесені Законами № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» і № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Законів № 3668-VІ і № 1166-VII не зазнали. Також судом зазначено, що підстав для поновлення позивачу строку для звернення з позовними вимогами щодо відновлення виплати пенсії з 01.06.2015 року суд не вбачає оскільки як встановлено в судовому засіданні вперше позивач звернулась до відповідача з заявою про відновлення виплати пенсії 26.01.2017 р., а потім зверталась 03.03.2017 року та 26.04.2017 року.

Обмеження щодо виплати пенсії в максимальному розмірі 10740грн. містяться в Законах України «Про прокуратуру» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015року №911, а тому вимоги в частині «без обмеження максимальним розміром» не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, однак не в повному обсязі, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Частиною другою цієї норми (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) передбачено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Також, положеннями цієї правової норми було передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Починаючи з 01 січня 2015 року вказану норму викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

15.07.2015 року набрав чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, відповідно до п.п. 1 п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» якого норми Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII, які регулювали, зокрема, питання перерахунку пенсії, втратили чинність.

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури, станом на час спірних правовідносин, регулюється правилами статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII.

Згідно частин тринадцятої, двадцятої цієї норми, пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, станом на момент призначення позивачу пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно Закону України «Про прокуратуру», на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Разом із тим, на момент звернення позивача до територіального органу Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії, питання такого перерахунку чинним законодавством не врегульоване, в той час як передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям повинні бути визначені Кабінетом Міністрів України.

Ураховуючи, що Кабінетом Міністрів України не вжито заходів на реалізацію вищенаведеної норми, виходячи із приписів ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, та статті 22, згідно з якою закріплені Конституцією України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції в тому, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», на підставі довідки Генеральної прокуратури України про заробітну плату від 04.04.2017 №18- 171зп, і що при такому перерахунку мають застосовуватися норми, що визначали умови та порядок перерахунку пенсії, які діяли на момент її призначення позивачу.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013 року (справа №21-445а13) та від 10.12.2013 року (справа №21-348а13), а також існуючи практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Також, згідно з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії в контексті практики Верховного Суду України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод та Європейського суду з прав людини, який визначив, що відсутність нормативно-правового акта, який би визначив розмір виплати, на яку розраховує заявник, є невиправданим втручанням.

Колегія суддів також зазначає, що посилання відповідача на пункт 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, згідно якого у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», є неприйнятним, виходячи з того, що ця норма стосується призначення, а не перерахунку вже призначених пенсій.

Пунктом 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», в редакції, яка була чинна до 15.12.2015 року, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 року №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 року встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Згідно довідки Генеральної прокуратури України про заробітну плату від 04.04.2017 №18- 171зп виданої ОСОБА_2 заробітна плата на посаді старшого прокурора відділу загалом становить 19972,80 грн.

Доплати, які передбачені чинним законодавством:

- посадовий оклад 2812,00 грн.

- надбавка за класний чин 135,00 грн.

- надбавка за вислугу років 884,10 грн.

1. Надбавка за особливо важливу роботу - 2681,77 грн.

2. Щомісячна премія - 12374,45 грн.

3. Матеріальна допомога на оздоровлення ( 1/12) - 542,74 грн.

4. Матеріальна допомога на соціально-побутові. потреби (1/12) - 542,74 грн.

У зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» був виключений, а 5 змінений.

Таким чином, на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України не виконано покладеного на нього обов'язку щодо визначення порядку перерахунку пенсії.

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 27.05.2013 року по справі «Суханов та Ільченко проти України» першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в «інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар. Більш того, Європейський Суд вказав, що Кабінет Міністрів України мав визначити розмір надбавки до пенсії, однак, жодного рішення з цього приводу прийнято не було. Таким чином, у даному випадку відмова держави здійснити певні дії становила втручання в права заявників, передбачені ст.1 Першого протоколу, так як заявники мали «законне сподівання» на перерахунок пенсії.

Разом з тим, судом першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в частині обмеження періоду здійснення перерахунку, пов'язуючи із часом звернення до суду, а саме з 01.01.2017, не врахував наступне.

Частиною 18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення у позивача права на пенсію, було передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач зверталася із заявами до Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області з приводу відновлення виплати пенсії без обмеження її граничного розміру з 01.06.2015 та проведення перерахунку з 01.01.2016 раніше призначеної пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Генеральної прокуратури України про заробітну плату від 04.04.2017 №18-171зп - 26.01.2017, 03.03.2017, 26.04.2017 року.

Однак, відповідач не визнав право на поновлення її пенсії та листами від 01.02.2017 року, 13.03.2017 року, 03.05.2017 року відмовив їй в цьому.

Таким чином, про порушення своїх прав позивач дізналась ще 26.01.2017 року, та з цієї дати намагалась захистити свої порушені права та відновити виплату раніше призначеної пенсії.

Оскільки, перерахунок і виплата пенсії має бути здійснено за 12 місяців до дня звернення, водночас не раніше виникнення обставин, то перерахунок і виплату пенсії позивачу, на переконання колегії суддів, необхідно здійснити саме з 23.01.2016 року.

Щодо позовних вимог про скасування обмеження максимального розміру пенсії, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом № 3668-VІ, встановлено обмеження виплати пенсії максимальним її розміром.

Відповідно до статті 2 Закону № 3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з цим, як встановлено пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Отже, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому, внесені Законом № 3668-VІ зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини 13, 18, ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, які змін, у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ, не зазнали.

Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, колегія суддів виходить з того, що, згідно статті 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України, виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

З огляду на зазначені обставини справи та норми права, колегія суддів вважає, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим Законом № 3668-VI, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, проте помилково застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року - змінити.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийнято правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм процесуального права.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом ч. 1 ст. 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року - змінити, виклавши абзац другий та третій резолютивної частини в наступній редакції:

Визнати протиправними дії та рішення Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 03.05.2017 року щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури № 17ІЗП від 04.04.2017 року.

Зобов'язати Дніпровське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від розміру його місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури № 17ІЗП від 04.04.2017 року, починаючи з 23.01.2016 року з урахуванням раніше проведених виплат та без обмеження граничного розміру пенсії.

В решті постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року - залишити без змін.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат по сплаті судового збору 704 грн. (сімсот чотири гривні).

Повний текст постанови складено « 21» грудня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма