Справа № 464/6930/17
Суддя: Горбань О. Ю.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/6930/17
пр.№ 2-а/464/416/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Горбань О.Ю.

при секретарі судових засідань Гаврилишин О.Б.

за участю: позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить зобов`язати військового комісара Львівського обласного військового комісаріату поставити та його дружину на чергу і надати їм пільгові путівки в центр медичної реабілітації та санаторного лікування «Трускавецький».
В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 14.11.1974 Тернопільським РВК Тернопільської області призваний на дійсну строкову військову службу, під час проходження якої, 01.09.1976 поступив на військово-юридичний факультет військового інституту МО СРСР. Після закінчення військово-юридичного факультету з 04.08.1980 по 31.12.2006 проходив службу в органах військової прокуратури на різних прокурорсько-слідчих посадах. Згодом, 15.12.2006, відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу Збройних Сил України, наказом Міністра оборони України № 1972, він звільнений з військової служби у запас за пунктом 67, підпункт «б» (за станом здоров`я) і направлений на військовий облік у Галицький РВК м.Львова. 12.01.2007 Львівським обласним військовим комісаріатом йому видано посвідчення серії НОМЕР_1 на право пільг, установлених законодавством України для ветеранів військової служби. У відповідності до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», він 12.06.2017 звернувся із заявою до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 стосовно постановки його на чергу для отримання пільгової путівки за 25% і його дружину ОСОБА_3 для отримання пільгової путівки за 50%, обох у військовий санаторій «Трускавецький». Однак, 17.06.2017 військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відмовив позивачу стосовно постановки його та дружини на чергу, оскільки позивач не отримує військову пенсію. Ствердив, що являється ветераном військової служби та отримую пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру», вказана обставина досліджувалась апеляційним судом і не потребує доказуванню, а саме те, що він і член його сім`ї (дружина) мають право на пільгову оплату вартості за санаторно-курортну путівку згідно п.5 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просить таку задоволити. Додатково вказав, що згідно ст.22 Конституції України - конституційні права і свободи гарантується і не можуть бути скасовані. Просить звернути увагу на те, що певні положення підзаконних нормативно-правових актів органів виконавчої влади, а саме: пункт 2 затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 446 від 27.04.2011р. Порядку забезпечення санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів військовослужбовців, ветеранів війни, ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ та деяких інших категорій і членів їх сімей та пункти 1, 2 затвердженої наказом Міністра оборони України № 604 від 05.10.2011 Інструкції про порядок санаторно-курортного забезпечення у Збройних Силах України суперечать п.5 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист 1998. А згідно ч.4 ст.83 Закону України «Про прокуратуру» - на військовослужбовців військової прокуратури поширюються усі передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими законодавчими актами про військову службу соціальні і правові гарантії». Відповідно до ч.3 ст.84 Закону України «Про прокуратуру» - за пенсіонерами і членами їхніх сімей зберігаються гарантії соціального захисту, передбачені цим Законом та іншими законодавчими актами. Оскільки постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом, тому у разі виникнення колізії між її нормами та нормами закону, застосуванню підлягають положення останнього. Просить позов задоволити у повному обсязі.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, з невідомих для суду причин, хоча про розгляд справи належним чином повідомлений. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Встановлено, що позивач 14.11.1974 призваний на дійсну строкову військову службу, під час проходження якої 01.09.1976 року вступив на військово-юридичний факультет військового інституту МО СРСР. Після закінчення військово-юридичного факультету з 04.08.1980 до 31.12.2006 проходив службу в органах військової прокуратури на різних прокурорсько-слідчих посадах.
Згідно наказу Міністра оборони України № 1972 від 15.12.2006 відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу Збройних Сил України ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за пунктом 67, підпункт «б» (за станом здоров`я) та направлений на військовий облік у Галицький РВК м.Львова.
З`ясовано, що з 02 січня 2007 року ОСОБА_1 отримує довічну пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».
Пунктом 5 частини 1 статті 5 Закону України від 24.03.1998 № 203/98-ВР,,Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист (в редакції до 28.12.2007, тобто чинної на час звільнення позивача з військової служби у запас) визначено, що ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.
Встановлено, що на час звільнення позивач мав календарну вислугу років 32 роки та пільгову 33 роки 01 місяць.
Таким чином, ОСОБА_1 є ветераном військової служби, що також підтверджується виданим 12.01.2007 Львівським обласним військовим комісаріатом посвідченням серії НОМЕР_1 , оглянутим судом.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 Закону № 203/98-ВР ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надаються зокрема такі пільги: переважне право на забезпечення санаторно-курортним лікуванням у санаторіях Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, інших центральних органів виконавчої влади та військових формувань з оплатою 25 відсотків вартості путівок ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України і 50 відсотків - членами їх сімей.
Законом України від 28.12.2007 № 107-VI внесені зміни в пункт 5 ч.1 ст. 6 Закону № 203/98-ВР, згідно яких ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надаються такі пільги: переважне право на забезпечення санаторно-курортним лікуванням у санаторіях Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, інших центральних органів виконавчої влади та військових формувань ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членам їх сімей з пільговою оплатою вартості путівок у розмірах та порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008, зміни внесені в пункт 5 ч.1 ст. 6 Закону № 203/98-ВР, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
У цьому, в рішенні Конституційний Суд України вказав, що тлумачення словосполучення ,,звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина, що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками), згідно з яким ,,конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. При цьому Конституційний Суд України зазначив, що ,,загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена (абзац четвертий підпункту 5.2 пункту 5 мотивувальної частини).
Стаття 73 Закону України ,,Про Конституційний Суд України передбачає, що Конституційний Суд України приймає рішення щодо конституційності актів, зазначених у пункті 1 статті 13 цього Закону. У разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Таким чином, до даних спірних правовідносин слід застосовувати приписи пункту 5 ч.1 ст. 6 Закону № 203/98-ВР в редакції до 28.12.2007, згідно яких ОСОБА_1 як ветеран військової служби має право на забезпечення санаторно-курортним лікуванням у санаторіях Міністерства оборони України з оплатою ним 25 відсотків вартості путівки і 50 відсотків його дружиною.
Згідно з пунктами 3 та 4 Порядку забезпечення санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів військовослужбовців, ветеранів війни, ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ та деяких інших категорій осіб і членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 №446, ветерани військової служби та які отримують пенсію відповідно до Закону України ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а також члени їх сімей забезпечуються путівками державними органами, з яких вони були звільнені на пенсію, а у разі їх ліквідації - правонаступниками. Путівки надаються відповідно до медичних рекомендацій з урахуванням пільг, передбачених законодавством для конкретної категорії осіб, в порядку черговості у міру надходження путівок, зокрема ветеранам військової служби і членам їх сімей та які отримують пенсію відповідно до Закону України ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, - на підставі заяви, медичної довідки лікувальної установи за формою 070/о, посвідчення, яке дає право на пільги, та довідки з Пенсійного фонду України про отримання пенсії.
Позивач ОСОБА_1 здав усі передбачені зазначеними нормами документи для постановки його на чергу для отримання пільгових путівок, забезпечення якими проводить Міністерство оборони України, оскільки саме за наказом Міністра оборони України позивач звільнений з військової служби в запас у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.
Відповідно до пункту 1.3 Інструкції про порядок санаторно-курортного забезпечення у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 05.10.2011 №604 та зареєстрованої в Мінюсті України 7 листопада 2011 за № 1272/20010 (далі Інструкція №604), особи, зазначені в пункті 1.2 цього розділу, для отримання санаторно-курортної путівки повинні перебувати на обліку у відповідних органах для санаторно-курортного забезпечення Міністерства оборони України: ветерани військової служби та які отримують пенсію відповідно до Закону України ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а також члени їх сімей забезпечуються санаторно-курортними путівками уповноваженими органами Міністерства оборони України (Київським міським та обласними військовими комісаріатами (далі - військові комісаріати), з яких вони були звільнені на пенсію, а у разі їх ліквідації правонаступниками.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З копії постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 вбачається, що формування черги і розподіл пільгових путівок для лікування в санаторно-курортних закладах Міноборони здійснює Львівський обласний військовий комісаріат.
При вирішенні даного позову суд бере до уваги, що у даному випадку обов`язок доведення законності дій суб`єкта владних повноважень покладено саме на відповідача, який жодного доказу на підтвердження цього суду не надав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач як ветеран військової служби, має право на забезпечення санаторно-курортним лікуванням у санаторіях Міністерства оборони України з оплатою 25 відсотків вартості путівок і 50 відсотків його дружині, не зважаючи яку пенсію він отримує, а відтак вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі.
Судові витрати у справі підлягають розподілу у відповідності до ч. 3 ст. 94 КАС України.
Керуючись ст.ст. 9, 14, 17, 69-71, 86, 94, 138, 158-160, 162-163 КАС України, суд,
п о с т а н о в и в :
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Зобов`язати військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 поставити на чергу і надати пільгові путівки ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_3 в центр медичної реабілітації та санаторного лікування "Трускавецький".
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 640 гривень судових витрат.
Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом 10 днів з дня отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова.

Суддя: О.Ю.Горбань