Справа № 570/3200/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Коробов С.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" грудня 2017 р. Справа № 570/3200/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_2,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від "30" серпня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 30.08.2017р. відмовлено у відкритті провадження в справі за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_3, який поданий в інтересах ОСОБА_4 до Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Не погодившись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відмовляючи у відкритті провадження в справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір стосується земельних відносин, відповідач у них виступає як розпорядник землі, а отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов'язаний з вирішенням питання щодо права власності на землю, а тому дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Надаючи оцінку правовідносинам сторін та проаналізувавши норми Кодексу адміністративного судочинства України, діючих на час винесення оскарженої ухвали, колегія суддів з зазначеним твердженням суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав.

У відповідності до ст.19 Конституції України адміністративний суд зобов'язаний діяти в межах повноважень, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму (ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України ).

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

З викладеного вбачається, що адміністративним є спір про оскарження дій особи, які вона вчиняє в якості суб'єкта владних повноважень на виконання владних управлінських функцій.

При цьому, судова колегія враховує, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у користування чи власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право. Така правова позиція відповідає висновку, висловленому Верховним Судом України у постановах від 11.11.2014р. № 21-493а14, від 09.12.2014р. №21-308а14, який згідно зі ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Позивач, звертаючись із позовом до Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання Клеванську селищну раду Рівненського району Рівненської області винести на засідання найближчої сесії Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області та розглянути клопотання ОСОБА_4 про надання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у порядку та строки, передбачені ст.118 Земельного кодексу України, та надати мотивоване рішення за результатами розгляду вказаного клопотання.

В контексті вимог позивача, колегія суддів звертає увагу, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 10.12.2013р. № 21-358а13 та від 19.01.2016р. у справі № 21-3690а15.

З наявних у справі матеріалів не вбачається обставин передачі у користування чи власність спірної земельної ділянки на підставі рішення відповідного органу.

Водночас, порядок вирішення питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки визначено ст.118 Земельного кодексу України.

Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 Земельного кодексу України).

Зміст положення Земельного кодексу України свідчить на користь висновку, що приймаючи рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у наданні такого дозволу, відповідний суб'єкт реалізовує владно-управлінську функцію з визначених законом підстав.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що вирішуваний спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що цей спір не належить до адміністративної юрисдикції, не ґрунтується на положеннях чинного законодавства України, тому ухвала Рівненського районного суду Рівненської області від 30.08.2017р. підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 задовольнити, ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від "30" серпня 2017 р. скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

ОСОБА_2

Повний текст постанови складено "21" грудня 2017 р.