Справа № 758/11024/17
Суддя: Супрун Г. Б.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б.,

при секретарі - Цукуровій Д.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Зазначав, що з 02.07.05 до 31.07.17 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У липні 2017 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення йому вперше пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Посилаючись на те, що відповідачем при призначенні йому пенсії протиправно було застосовано показник середньої заробітної плати працівників , зайнятих у галузі економіки за 2007 рік, а не показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, просив визнати дій відповідача протиправними та зобов'язати останнього призначити йому пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто 2014-2016 роки, та виплатити заборгованість , що виникне внаслідок такого перерахунку, починаючи з 01.08.17 року.

Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав заперечення на позов, просив у його задоволенні відмовити, оскільки пенсія позивачу нарахована та виплачується відповідно до норм законодавства.

Суд, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що з 02.07.05 ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У липні 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому вперше пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 31.07.17 ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

09.08.17 позивач звернувся до відповідача з заявою щодо роз'яснення застосованого порядку визначення заробітної плати (доходу) та її розміру для обчислення йому пенсії за віком, яка передбачена Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 18.08.17 відповідач повідомив позивача, що при переведенні осіб з пенсії за вислугу років, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується показник середньої заробітної плати, що враховується для обчислення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в році, в якому заявник звернувся за призначенням відповідного виду пенсії згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» а тому правомірним є застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік і відсутні підстави для застосування такого показника за 2014, 2015, 2016 роки.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Частиною 1 ст. 5 Закону визначено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету (ст. 7 Закону).

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 3 ст. 45 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак, у справі, яка розглядається, мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше.

Крім того, у відповідності до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при переведенні з одного виду пенсії на інший враховується заробітна плата (дохід) із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, лише за бажанням особи. Однак, жодних доказів щодо висловлення бажання позивачем на застосування даного показника відповідачем не надано, що свідчить про застосування показника (2007 рік) на власний розсуд всупереч нормам чинного законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки позивачу було призначено пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у 2017 році, то має застосовуватися середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення позивачем за призначенням пенсії, тобто за 2014-2016 роки, як це передбачено ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином , суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (за 2014, 2015, 2016 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії, з 01.08.17.

Разом з тим, позов в частині зобов'язання відповідача виплатити заборгованість, що виникне внаслідок перерахунку задоволенню не підлягає, оскільки КАС України не передбачає задоволення позовних вимог на майбутнє, тобто є передчасними.

Керуючись ст. ст. 2, 71, 72, 86, 94, 104, 105, 158 - 163, 167 КАС України ,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (за 2014, 2015, 2016 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії, з 01.08.17.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Суддя Г. Б. Супрун