Справа № 823/1908/17
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року справа № 823/1908/17

м. Черкаси

11 год. 22 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Паламаря П.Г.,

за участю секретаря: Дудки Г.О.,

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про скасування рішення та зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2017 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_2, в якій просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 20.11.2017 за № 9963/6-17 про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1, 7730 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Самгородоцької сільської ради Смілянського району Черкаської області (за межами населеного пункту);

-зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 19.10.2017, що зареєстроване 20.10.2017 за №21031/0/5-17-СГ та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,7730 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Самгородоцької сільської ради Смілянського району Черкаської області (за межами населеного пункту).

Протокольною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05.12.2017 в розгляді справи оголошувалася перерва для отримання додаткових доказів у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до положень Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статті 121 Земельного кодексу України ОСОБА_2, як учасник антитерористичної операції, має першочергове право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки площею 1, 7730га для ведення особистого селянського господарства. Однак, за результатами звернення з відповідною заявою до відповідача отримав відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивовану відсутністю припинення користування зокрема і бажаної земельної ділянкою ТОВ «Агро-Рось». З доводами відповідача позивач не згідний та вважає, що в листі не наведено жодної підстави для відмови визначеної ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно, тому розгляд справи здійснюється за відсутності представника відповідача згідно п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 згідно посвідчення серія УБД № 109807 у встановленому законом порядку набув статусу учасника бойових дій (а.с. 9).

20.10.2017 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою від 19.10.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 1,7730га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Самгородоцької сільської ради Смілянського району Черкаської області.

До клопотання позивач додав: копію документа що посвідчує особу, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, викопіювання бажаного місця розташування земельної ділянки, довідку з державної статистичної звітності, копію посвідчення учасника АТО.

Також повідомив, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки за вказаним цільовим призначенням не використав.

Листом від 20.11.2017 вих. № 9963/6-17 ГУ Держгеокадастру у Черкаській області повідомило ОСОБА_2, що бажана земельна ділянка площею 1,7730га кадастровий №:02:000:0661 в адміністративних межах Самгородоцької сільської ради Смілянського району Черкаської області утворена шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки 8, 865га, яка перебувала у користуванні ТОВ «Агро-Рось». Згідно даних кадастру, відомостей щодо зміни або припинення договору оренди з ТОВ «Агро-Рось» не має, а тому оскільки не внесено зміни до обєкту оренди щодо ТОВ «Агро-Рось», вирішення порушеного питання не є можливим.

Тобто, з наведених підстав, позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності у власність для ведення особистого селянського господарства.

Вважаючи дії відповідача по відмові в задоволенні його клопотання протиправними та такими, що вчинені з порушенням норм Земельного кодексу України, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав та інтересів зі сторони субєкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Громадянам для ведення особистого селянського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення (п. а ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (ст. 121 ЗК України).

Отже, позивач має право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Приписами статті 116 ЗК України, зокрема частиною 1 передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 118 ЗК України встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.( ч. 6 ст. 118 ЗК України)

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч. 3 ст. 123 ЗК України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із наведених правових норм ЗК України вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою. При цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Зі змісту листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 20.11.2017 суд встановив, що підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою відповідач зазначив, що обрана земельна ділянка є предметом оренди.

Водночас суд зауважує, що згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Суд звернув увагу, що ТОВ «Агро-Рось» листом від 22.02.2017 повідомидо ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про відмову у продовженні договору оренди земельної ділянки, яка включає бажану земельну ділянку позивача у зв'язку з закінченням строку договору.

Згідно ст. 31 ЗУ "Про оренду землі " договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

За таких обставин, враховуючи надання позивачем до відповідача всіх необхідних документів встановлених ст. 118 ЗК України та положень Земельного кодексу України, суд дійшов висновку, що відповідач не навів належних та допустимих мотивів відмови позивачу у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою встановлених ст. 118 ЗК України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1, 7730га є протиправною.

Вирішуючи спір по суті суд врахував, що згідно з Рекомендаціями Комітету ОСОБА_4 Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями треба розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 №П-278/10 встановлено, що з огляду на норми КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Отже під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначений законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Оскільки вищевказаними вимогами нормативно-правових актів надання дозволу на розробку проекту землеустрою реалізується шляхом видання державним органом відповідного розпорядчого акту, втручатися в його управлінську діяльність суд позбавлений повноваження, а позовна вимога зобовязати відповідача надати відповідний дозвіл задоволенню не підлягає.

Відповідно до абз. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує положення Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є часткового обґрунтованими, а вимоги такими, що належить до часткового задовольнити.

Відповідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч.1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір з відповідача судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 20.11.2017 за № 9963/6-17 про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,7730га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Самгородоцької сільської ради Смілянського району Черкаської області (за межами населеного пункту).

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 19.10.2017, що зареєстроване 20.10.2017 за №21031/0/5-17-СГ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,7730га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Самгородоцької сільської ради Смілянського району Черкаської області (за межами населеного пункту).

В решті позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар

Повний текст рішення виготовлено 21.12.2017