Справа № 821/1857/17
Суддя: Дмитрієва О.О.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1857/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієвої О.О.,розглянувши у спрощеному письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" про стягнення одноразової грошової допомоги при звільнені,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1Ю.) звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» суму невиплаченої одноразової грошової допомоги у розмірі 7 590, 84 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що був звільнений з Державної кримінально-виконавчої служби України за п. 64 "ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. На день звільнення позивача вислуга років у календарному обчисленні складала 12 років 00 місяці 25 днів служби. Проте, звільняючи ОСОБА_1 зі служби, відповідач не виплатив позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, чим допустив протиправну бездіяльність. Позивач вважає, що порушено його право на отримання такої допомоги, передбачене пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів справ та членам їхніх сімей». Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач не надіслав суду заперечення проти позову, проте 19.12.2017 року надав до суду заяву разом із довідкою про грошове забезпечення ОСОБА_1, в якій просить відмовити у задоволенні позову без обґрунтування своєї правової позиції. З огляду на вищенаведене, судовий розгляд справи здійснюється за наявними у справі матеріалами.

19.12.2017 року отримана в електронній формі заява від позивача про розгляд справи, призначеної на 19.12.2017 року за його відсутності, в порядку письмового провадження а також виправлена технічна помилка у сумі невиплаченої одноразової грошової допомоги з «7 950,84 грн.» на «7 590,84 грн.».

19.12.2017 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 19.12.2017 року за його відсутності, в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 06 грудня 2017 року провадження у справі відкрито, закінчене підготовче провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 19 грудня 2017 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 прийнятий на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України у 2001 році.

Наказом начальника управління державної пенітенціарної служби України в Херсонській області від 01.03.2012 року № 10 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби Державної кримінально-виконавчої служби України за підпунктом "ж" пункту 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Вислуга років при звільненні в календарному обчисленні становила 12 років 00 місяці 25 днів.

При звільненні ОСОБА_1 не було виплачено грошову допомогу у розмірі 25% щомісячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби з тих підстав, що відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) особам офіцерського складу, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Оскільки на час звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України (01.03.2012 року) позивач не набув права на пенсію на умовах, визначених зазначеним Законом № 2262-ХІІ, він не набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ч. 2 ст. 9 Закону.

Суд не погоджується із вищенаведеним, виходячи із наступного.

Так, за змістом преамбули Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналогічне положення закріплено в абзаці четвертому пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 р. № 393 (далі - Порядок № 393), за змістом якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Наведені положення пункту 10 Порядку № 393 не пов'язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям особою права на пенсію.

Отже, системний аналіз наведених положень Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" дає підстави для висновку, що ч. 2 ст. 9 цього Закону встановлює дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які мають право на пенсію та звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше.

Водночас, згідно з абзацом четвертим пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 р. № 393 (далі - Порядок № 393) особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Із аналізу зазначеної норми вбачається, що право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер, зокрема, особами начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов'язане з наявністю 10-річної вислуги та звільненням з передбачених підстав, зважаючи на що ненабуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної допомоги за умови наявності 10 і більше років вислуги.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 17.03.2015 року № 21-80а15.

Позивач звільнений із Державної кримінально-виконавчої служби України із званням старшого лейтенанта внутрішньої служби, підставою для звільнення є підпункт "ж" (за власним бажанням) пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, вислуга років позивача при звільненні в календарному обчисленні становила 12 років 00 місяці 25 днів.

Отже, позивач за наведених обставин набув право на виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином, суд вбачає ознаки протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

За приписами пункту 18.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07.10.2009 року № 222, одноразова грошова допомога особам рядового і начальницького складу, звільненим зі служби, нараховується з окладів за останніми штатними посадами, займаними перед звільненням, окладів за спеціальними званнями, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та премій (обчислених як середньомісячна сума за попередні повні дванадцять календарних місяців), крім одноразових додаткових видів грошового забезпечення, що були їм нараховані в останньому повному календарному місяці служби перед звільненням.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 від 19.12.2017 року № 24/3.1-4287, останнім повним відпрацьованим календарним місяцем є лютий 2012 року, за який позивачу нарахована сума грошового забезпечення у розмірі 2 396,25 грн.

Виходячи з викладеного, 25 % місячного грошового забезпечення складає 599,06 грн. (2 396,25 грн. х 25 %).

Отже, одноразова грошова допомога, яка підлягає виплаті позивачу за 12 повних відпрацьованих календарних років становить 7 188,72 грн. (599,06 грн. х 12 років).

Суд встановив, що в своєму позові ОСОБА_1 неправильно розрахував суму одноразової грошової допомоги при звільненні, вказавши її розмір 7 590,84 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо виплатити одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби у розмірі 7 188,72 грн.

Щодо вимог позивача в частині встановлення судом контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання відповідача у місячний строк з моменту набуття судового рішення законної сили подати до суду звіт про його виконання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити в цій частині вимоги позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Згідно ч. 2 цієї ж статті, вказану категорію справ, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 6, 10,11, 241 246, 255, 263 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії МО 250819, виданий Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області 20 січня 1997 року, 73000, м. Херсон, вул. Макарова, буд. 189-а) задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" (, 73000, м. Херсон, вул. Перекопська, 10) на користь ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії МО 250819, виданий Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області 20 січня 1997 року, 73000, м. Херсон, вул. Макарова, буд. 189-а) суму невиплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 7 188,72 (сім тисяч сто вісімдесят вісім гривень 72 копійки).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зобов'язати Державну установу "Херсонський слідчий ізолятор" подати до суду у місячний строк з дати набрання судовим рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Дмитрієва О.О.

кат. 12.3