Справа № 815/2451/17
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2451/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

апелянта ОСОБА_1

представника апелянта ОСОБА_2

представника відповідача Левенця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 186 о/с від 11.04.2016 року про звільнення, про поновлення на посаді поліцейського батальйону поліції особливого призначення ГУ НП в Одеській області, -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати висновок атестаційної комісії № 11 від 05.03.2016 року

- визнати протиправним та скасувати наказ № 186 о/с від 11.04.2016 року про звільнення;

- поновити на посаді поліцейського батальйону поліції особливого призначення ГУ НП в Одеській області.

Позовна вимога про визнання протиправними та скасування висновку атестаційної комісії № 11 від 05.03.2016 року, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2017 року залишена без розгляду (а.с. 33-34)

Ухвалою від 07 червня 2017 року, постановленою у відкритому удовому засіданні, Одеський окружний адміністративний суд залишив без розгляду адміністративний позов.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 07.06.2017 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що наказ про звільнення від 11.04.2016 року він отримав не одразу і на час ознайомлення з цим наказом не мав можливості отримати всі необхідні документи стосовно свого звільнення.

Апелянт зазначає, що фактично йому чинили перепони в отримані необхідних документів для їх подальшого оскарження в суді, а його безпосереднє керівництво, яке було зацікавлене у його повернені на службу, обіцяло поновити апелянта без звернення до суду, а тому апелянт був змушений чекати.

Зазначає також апелянт і про те, що наприкінці 2016 року не отримавши документів та не будучі поновленим на посаді, він звернувся до Одеської обласної організації професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справи України з проханням про отримання всіх необхідних документів стосовного свого звільнення, та після отримання документів звернувся до суду з цим позовом.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції мав застосувати п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і керуючись верховенством права, визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду, оскільки атестація працівників поліції, звільнення за результатами проведеної атестації є незаконним, що підтверджено судовою практикою.

Головне управління Національної поліції в Одеській області письмових заперечень на апеляційну скаргу не надало.

Залишаючи адміністративний позов ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції встановив, що позивач пропустив місячний строк звернення до адміністративного суду, який встановлений ч. 3 ст. 99 КАС України, а причини пропуску цього строку, які можливо визнати поважними, відсутні.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що позивач ознайомлений з атестаційним листом та викладеним в ньому рішенням 12.03.2016р., а звертається до суду через 1 рік 1 місяць після ознайомлення з рішенням, яке він оскаржує. При цьому, під час з'ясування обставин справи позивач не заперечував свого ознайомлення з оскаржуваним наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №186 о/с від 11.04.2016 року.

Суд першої інстанції зауважив, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також суд першої інстанції зазначив, що в силу закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджується належними доказами,

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 100, ч. 2 ст. 106 КАС України, розглянувши матеріали позову та доданих до нього документів, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем не зазначено та судом з матеріалів позовної заяви не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції встановив наявність правових підстав для застосування п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, та залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №186 о/с від 11.04.2016 року про звільнення позивача та поновлення на службі позивача, поліцейського батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Предметом спору в цій справі, з урахуванням ухвали суду першої інстанції від 22.05.2017 року, яка не оскаржена в апеляційному порядку, є;

- правомірність наказу № 186 о/с від 11.04.2016 року про звільнення позивача;

- вимога позивача поновити його на посаді поліцейського батальйону поліції особливого призначення ГУ НП в Одеській області.

Заявлені позовні вимоги, є вимогами щодо проходження публічної служби, для пред'явлення яких частиною 3 статті 99 КАС України встановлений місячний строк, перебіг якого обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Апеляційний суд зазначає, що в адміністративному позові ОСОБА_1 зазначив, що витяг з наказу № 186 о/с від 11.04.2016 року він отримав разом з трудовою книжкою через два місяці після звільнення (а.с. 4).

Таким чином, про порушені права апелянт мав бути обізнаним ще у червні 2016 року, та звернутись з відповідним позовом до адміністративного суду у місячний строк з дня отримання витягу з оскарженого наказу - у липні 2016 року, проте позв поданий до суду 25 квітня 2017 року.

Посилаючись як в адміністративному позові, так і в апеляційній скарзі на чинення з боку відповідача перепон в отриманні необхідних копій документів, ОСОБА_1 не зазначив, які саме перепони йому чинились та не надав на підтвердження цього належних та допустимих доказів.

Відповідно до матеріалів справи 10 березня 2017 року голова Одеської обласної організації ПАП ОВС України звернувся до начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Одеській області із проханням надати апелянту додатково належним чином засвідчені копії документів за переліком (а.с. 25).

При цьому апеляційний суд зазначає, що ні до суду першої інстанції, ні при апеляційному оскарженні ухвали, апелянт не надав належних та допустимих доказів звернення до ГУ НП в Одеській області із заявою про отримання необхідних йому копій документів, в період червня 2016 року по лютий 2017 року.

Посилання апелянта на зацікавленість безпосереднього керівництва у повернені апелянта на службу, не підтверджено жодними доказами, а тому відхиляється апеляційним судом.

Зауваження апелянта про те, що суд першої інстанції мав застосувати п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і керуючись верховенством права, визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду, оскільки атестація працівників поліції, звільнення за результатами проведеної атестації є незаконним, що підтверджено судовою практикою, апеляційний суд не приймає до уваги.

При цьому апеляційний суд, як і суд першої інстанції, зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду, в розумінні норм Кодексу адміністративного судочинства України, визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

В матеріалах справи відсутні відомості про вчинення апелянтом протягом тривалого строку дій на захист прав, які він вважає порушеними.

Практика Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справи «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти України»).

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 11, 99, 100, 69-71, 195, 196, п. 1 ч. 1ст. 199, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 18 грудня 2017 року.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець