Справа № 809/1219/17
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2017-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2017 р. Справа № 809/1219/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Григорука О.Б., судді Панікара І.В., судді Тимощука О.Л.,

при секретарі Арабчук В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій, -

за участю: представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідачів - ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання дій щодо відмови в реєстрації податкової накладної №10 від 01.08.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних неправомірними та зобовязання вказану податкову накладну №10 від 01.08.2017 товариства з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" зареєструвати у зазначеному реєстрі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення про відмову товариству з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" в реєстрації податкової накладної №10 від 01.08.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято безпідставно та всупереч вимогам підпункту 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України. Так, представник позивача зазначив, що контролюючим органом в квитанціях, складених за результатами прийняття податкової накладної не вказано конкретного критерію (критеріїв) оцінки ступеня ризиків. При цьому, позивачем на вимогу контролюючого органу було надано пояснення та всі необхідні документи, які підтверджують проведення господарських операцій товариства з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" з контрагентами, що є достатніми підставами для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію вищевказаної податкової накладної.

12.10.2017 товариство з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду подало клопотання про залучення Державної фіскальної служби України як другого відповідача в даній справі та витребування в нього рішення №94243/39300836 від 17.08.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної товариства з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" №10 від 01.08.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних (том 1, а.с.53-54). Вказане клопотання мотивовано тим, що оскаржуване рішення №94243/39300836 від 17.08.2017 прийнято Державною фіскальною службою України, а не Головним управління ДФС в Івано-Франківській області.

Суд ухвалою від 12.10.2017 залучив Державну фіскальної служби України до участі в даній справі, як другого відповідача, витребував у Державної фіскальної служби України належним чином завірену копію рішення Державної фіскальної служби України №94243/39300836 від 17.08.2017, яким відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" в реєстрації податкової накладної №10 від 01.08.2017.

02.11.2017 товариство з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду подало заяву про зміну предмета позову від 02.11.2017 (том 1, а.с.79-83). Згідно наведеної заяви від 02.11.2017 позивач просив суд визнати протиправним рішення Державної фіскальної служби України №94243/39300836 від 17.08.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної товариства з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" №10 від 01.08.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних, скасувати вказане рішення та зобовязати Державну фіскальну службу України й Головне управління ДФС в Івано-Франківській області зареєструвати податкову накладну товариства з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" №10 від 01.08.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в заяві про зміну предмета позову від 02.11.2017. Просили позов задовольнити.

Представник відповідачів щодо задоволення позову заперечив, з підстав, викладених у письмовому запереченні №477/09-19-10-02/09 від 06.10.2017 (том 1, а.с.57). В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що товариством з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" було сформовано та подано 03.08.2017 в електронному вигляді на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №10 від 01.08.2017, однак реєстрація даної податкової накладної контролюючим органом була призупинена із пропозицією подати додаткові документи чи пояснення, достатні для проведення такої реєстрації. 17.08.2017 Державна фіскальна служба України прийняла рішення №94243/39300836 про відмову в реєстрації податкової накладної товариства з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" №10 від 01.08.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних, підставою для прийняття якого слугувало надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією Державної фіскальної служби рішення про реєстрацію податкової накладної. Представник відповідачів зазначив, що позивач подав контролюючому органу запитувані документи в електронному вигляді, однак не одним пакетом документів, а окремо кожний документ. За вказаних обставин, контролюючий орган взяв до уваги лише перший направлений документ, а всі інші - не прийняв. За вказаних обставин представник відповідачів вважає, що оскаржуване рішення №94243/39300836 від 17.08.2017 є правомірними, прийнятими контролюючим органом в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства. У задоволені позову просив відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, дослідивши докази, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зареєстроване як юридична особа 11.07.2014, взяте на податковий облік Тлумацьким відділенням Тисменицької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області 14.07.2014. Основний вид економічної діяльності вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

04.08.2016 товариство з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" та мале приватне підприємство фірма «Ерідон» уклали договір поставки №756/17/2, згідно умов якого мале приватне підприємство фірма «Ерідон» зобовязувалось поставити позивачу продукцію виробничо-технічного призначення, а товариство з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" зобовязувалось прийняти та оплатити вартість такого товару. Відповідно до пункту 5.3 даного договору поставки №756/17/2 від 04.08.2016, перехід права власності на товар від постачальника до покупця, а також приймання та товару по кількості та якості, здійснюється в момент передачі товару за видатковою накладною. Датою передачі товару є дата оформлення видаткової накладної, яка підписується представником покупця (том 1, а.с.17-20).

Згідно видаткової накладної №59423 від 09.08.2016, на виконання вищевказаного договору поставки №756/17/2 від 04.08.2016, товариство з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" придбало в малого приватного підприємства Фірма «Ерідон»: насіння озимого ріпаку ПР46В20 (2000К) (F1761Х818411/2818411) в кількості 3.000 мішків за ціною 4065,00 грн. на загальну суму без ПДВ 12195,00 грн.; насіння озимого ріпаку ПР46В21(2000К) (F1761Х805444/2805444) в кількості 13.000 мішків за ціною 4065,00 грн. на загальну суму без ПДВ 52845,00 грн. Загальна сума придбаного товару з ПДВ становить 78048,00 грн. (том 1, а.с.23). Характеристика товару підтверджена свідоцтвом на насіння від 09.09.2016 №ЕР-00059423/16989/40 (том 1, а.с.24).

28.07.2017 товариство з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" та приватне підприємство «НВО «Енергоощадні технології» уклали договір поставки №38/07/17, згідно умов якого позивач зобовязувався поставити та передати у власність, а приватне підприємство «НВО «Енергоощадні технології» прийняти та оплатити зерно або олійні культури українського походження урожаю 2017 року насипом на умовах, передбачених даним договором. Культура та клас товару визначається в додаткових угодах до цього договору (том 1, а.с.25-30).

Відповідно до пункту 5.1 вказаного договору поставки №38/07/17 від 28.07.2017, приватне підприємство «НВО «Енергоощадні технології» як покупець зобовязувалось здійснити оплату 80% вартості товару шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача протягом 3-х банківських днів від дати отримання відповідних документів, а оплата решти вартості товару має здійснюватися шляхом перерахування коштів на банківський рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" протягом 3-х банківських днів від дати реєстрації податкової накладної складеної та зареєстрованої позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Так, згідно додаткової угоди №1 від 01.08.2017 до договору поставки №38/07/17 від 28.07.2017 товариство з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" зобовязувалось передати у власність приватного підприємства «НВО «Енергоощадні технології» ріпак озимий в кількості 69,200 тонн за ціною 9858,33 грн. Загальна вартість товару за додатковою угодою №1 від 01.08.2017 складає 818635,72 грн. в тому числі ПДВ 136439,29 грн. (том 1, а.с.31).

За результатом виконання зобовязань з поставки приватному підприємству «НВО «Енергоощадні технології» ріпака озимого за вищевказаною додатковою угодою №1 від 01.08.2017 до договору поставки №38/07/17 від 28.07.2017, позивач 01.08.2017 сформував видаткову накладну №10 на загальну суму 818635,72 грн. в тому числі ПДВ 136439,29 грн. (том 1, 33).

Відповідно до додаткової угоди №2 від 01.08.2017 до договору поставки №38/07/17 від 28.07.2017 товариство з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" зобовязувалось передати у власність приватного підприємства «НВО «Енергоощадні технології» ріпак в кількості 24,027 тонн за ціною 9769,17 грн. Загальна вартість товару за додатковою угодою №2 від 01.08.2017 складає 281668,62 грн. в тому числі ПДВ 46944,77 грн. (том 1, а.с.32).

За результатом виконання зобовязань з поставки приватному підприємству «НВО «Енергоощадні технології» ріпака озимого за вищевказаною додатковою угодою №2 від 01.08.2017 до договору поставки №38/07/17 від 28.07.2017, позивач 01.08.2017 сформував видаткову накладну №11 на загальну суму 281668,62 грн. в тому числі ПДВ 46944,77 грн. (том 1, а.с.34).

Приватне підприємство «НВО «Енергоощадні технології» розрахувалось за вказаний товар з товариством з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" 03.08.2017 та 09.08.2017 в розмірі 80% від вартості товару.

З метою зарахування податку на додану вартість, 03.08.2017 позивач подав в електронному вигляді виписані 01.08.2017 податкові накладні №10 та №11 для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових декларацій (том 1, а.с.10-11).

Податкова накладна №11 від 01.08.2017 прийняття контролюючим органом без будь-яких зауважень.

В той же час, що стосується податкової накладної №10 від 01.08.2017, то 11.08.2017 Державна фіскальна служба України надіслала позивачу в електронному вигляді квитанцію №2 про зупинення реєстрації податкової накладної №10 від 01.08.2017 (том 1, а.с.13), з підстав відповідності даної податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної. Запропоновано позивачу надати контролюючому органу пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (том 1, а.с.14).

Позивач надіслав контролюючому органу в електронному вигляді письмові пояснення №19 від 14.08.2017 (том 2, а.с.12) та відповідні документи, зокрема: видаткова накладна №758 від 31.05.2017 (том 2, а.с.132); видаткова накладна №59423 від 09.08.2016 (том 1, а.с.137); видаткова накладна №59645 від 10.08.2016 (том 1, а.с.142); видаткова накладна №61241 від 18.08.2016 (том 1, а.с.147); видаткова накладна №ІФ-000060 від 21.07.2017 (том 1, а.с.151); видаткова накладна №ІФ-0000053 від 20.07.2017 (том 1, а.с.156); видаткова накладна №ІФ-4-01295 від 13.07.2017 (том 1, а.с.161); видаткова накладна №ІФ-0000065 від 24.07.2017 (том 1, а.с.166); видаткова накладна № від 03.04.2017 (том 1, а.с.171); видаткова накладна № від 06.04.2017 (том 1, а.с.176); акт наданих послуг №803 від 11.07.2017 (том 1, а.с.181); додаткова угода №38/07/17 від 01.08.2017 (том 1, а.с.186); видаткова накладна №10 від 01.08.2017 (том 1, а.с.191); товарно-транспортні накладні №1 та №2 від 27.07.2017 (том 1, а.с.196-199); митні декларації UA206010/2017/010368, UA206010/2017/010367 (том 1, а.с.204-205); договір поставки №38/07/17 від 28.07.2017 (том 1, а.с.210-211); видаткова накладна №РН-00262 від 20.08.2016 (том 1, а.с.216); договір складського зберігання №26/07/17 від 25.07.2017 (том 1, а.с.221-222).

15.08.2017 товариством з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" було надано Головному управлінню ДФС в Івано-Франківській області додаткові документи, а саме: 11 митних декларацій за 2014-2017 роки щодо розмитнення і перевезення основних засобів позивача (том 1, а.с.223-233); акт здачі-приймання робіт №13 від 01.08.2017 (том 1, а.с.234); свідоцтво на насіння (ріпаку озимого) ЕР-00059423/17234/13 від 09.06.2016 (том 1, а.с.235); свідоцтво на насіння (ріпаку озимого) ЕР-00059423/16989/40 від 09.06.2016 (том 1, а.с.236); додаток №756/16/17/-МД від 04.08.2016 до договору поставки №756/16/17 від 09.03.2016 на поставку вапняково-аміачної селітри та насіння ріпаку (том 1, а.с.237-242); договір поставки № від 31.03.2017 на закупку гербіцидів (том 1, а.с.243-251); договір поставки запчастин до сільськогосподарської техніки №220517-04-3 від 22.05.2017 (том 2, а.с.1-3); договір купівлі-продажу нафтопродуктів №41/8-16 від 08.08.2016 (том 2, а.с.4-5); звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2017 року від 08.08.2016 (том 2, а.с.6-8); звіт про збирання урожаю сільськогосподарських культур від 02.08.2017 (том 2, а.с.9-10); довідка Бортниківської сільської ради Тлумацької ОТГ від 31.05.2017 №136 (том 2, а.с.11); виписка з банку від 03.08.2017 (том 2, а.с.13); технічний паспорт на виробничий будинок від 08.02.2011 (том 2, а.с.14-16).

Однак Комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийнято рішення №94243/39300836 від 17.08.2017, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної від 01.08.2017 №10. Підставою для такої відмови контролюючим органом визначено надання платником податку копії документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття Комісією Державної фіскальної служби рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування (том 1, а.с.88).

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням №94243/39300836 від 17.08.2017, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позов.

У звязку з відкриттям провадження в даній справі до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України, передбаченої Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд даної адміністративної справи з 15.12.2017 здійснювався за правилами, що діють після набрання чинності новою редакцією Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Зокрема, статтею 185 Податкового кодексу України визначено обєкти оподаткування податком на додану вартість.

Так, відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України обєктом оподаткування, серед іншого, є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю (підпункт а); постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (підпункт б).

Згідно пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку (підпункт а); дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (підпункт б).

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Згідно з пунктом 74.2 статті 74 Податкового кодексу України в Єдиному реєстрі податкових накладних, забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 74.3 статті 74 даного Податкового кодексу України, зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

В свою чергу, механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України за №1246 від 29.12.2010.

Так, відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, податкова накладна це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обовязкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Згідно підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної /розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до підпункту 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, зазначені підстави визначені постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 №190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації».

Згідно вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 №190, Комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Підставами для прийняття Комісією Державної фіскальної служби рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття Комісією Державної фіскальної служби рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Комісія Державної фіскальної служби не може відмовити платнику податків у розгляді додаткових письмових пояснень та/або копій документів щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, якщо такі пояснення та/або копії документів подано платником податку до органу Державної фіскальної служби за основним місцем обліку не пізніше строку, визначеного підпунктом 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Комісії Державної фіскальної служби повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття Комісією Державної фіскальної служби рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування", або "надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття Комісією Державної фіскальної служби рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування".

Як встановлено судом вище, підставою для відмови у реєстрації податкової накладної за №10 від 01.08.2017 контролюючий орган визначив надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття Комісією Державної фіскальної служби рішення про реєстрацію податкової накладеної.

Проте, всупереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 №190, Комісією Державної фіскальної служби в оскаржуваному рішенні №94243/39300836 від 17.08.2017 не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

На підставі наведеного, суд вважає, що оскаржуване рішення не містять чіткого визначення підстав прийняття комісією відповідача рішення про відмову в реєстрації податкових накладних.

При цьому, суд зауважує, що оскільки до позивача було встановлено критерій оцінки ступеня ризиків - невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах УКТ ЗЕД: 1205 Комісією Державної фіскальної служби безпідставно не враховано пояснення та документи позивача, що він не закуповує даний товар, а займається вирощуванням зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур, що унеможливлює наявність у позивача відповідності обсягів постачання обсягам придбання по товару за відповідним УКТ ЗЕД визначеним у податкових накладних.

Так, на підтвердження наведених доводів, позивач надав контролюючому органу необхідний перелік первинних документів, які відображають весь процес вирощування та реалізації товариством з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" ріпака, і тим самим підтверджують реальність здійснення операцій щодо податкової декларації №10 від 01.08.2017.

Зокрема, як встановлено судом вище, позивач на підставі договору поставки №756/17/2 від 04.08.2016 придбав насіння ріпака озимого, що підтверджується також видатковими накладними №59423 від 09.08.2016 (том 1, а.с.137) та №59645 від 10.08.2016 (том 1, а.с.142). На підставі договору поставки №756/16/17 від 09.03.2016 та видаткової накладної №61241 від 18.08.2016 позивач придбав вапняково-аміачну селітру (том 1, а.с.147). Видаткові накладні №ІФ-000060 від 21.07.2017 (том 1, а.с.151), №ІФ-0000053 від 20.07.2017 (том 1, а.с.156), №ІФ-4-01295 від 13.07.2017 (том 1, а.с.161), №ІФ-0000065 від 24.07.2017 (том 1, а.с.166) підтверджують придбання запчастин до сількогосподарської техніки. Закупка гербіцидів підтверджується видатковими накладними № від 03.04.2017 (том 1, а.с.171) та № від 06.04.2017 (том 1, а.с.176). Транспортні послуги міжнародного перевезення підтверджується актом наданих послуг №803 від 11.07.2017 (том 1, а.с.181). Продаж вирощеного позивачем ріпаку підтверджується додатковою угодою №38/07/17 від 01.08.2017 (том 1, а.с.186), видатковою накладною №10 від 01.08.2017 (том 1, а.с.191), а перевезення ріпаку контрагенту підтверджується товарно-транспортними накладними №1 та №2 від 27.07.2017 (том 1, а.с.196-199). Митні декларації UA206010/2017/010368, UA206010/2017/010367 (том 1, а.с.204-205) свідчать про розмитнення сівалки та причіпу-цистерни. Факт реалізація ріпаку також підтверджується договором поставки №38/07/17 від 28.07.2017 (том 1, а.с.210-211). Видаткова накладна №РН-00262 від 20.08.2016 свідчить про закупівлю дизельного пального (том 1, а.с.216). Договір складського зберігання №26/07/17 від 25.07.2017 вказує на місце зберігання вирощеного ріпаку (том 1, а.с.221-222).

Наведені документи були досліджені судом під час розгляду справи, будь-яких даних, які б викликали сумнів в їх достовірності чи недійсності суд самостійно не встановив, а відповідачі таких даних не навели.

Згідно встановлених обставин справи, всі вищевказані документи позивач надіслав контролюючому органу в електронному вигляді разом із письмовими поясненнями (том 2, а.с.12). Факт доставлення 11.08.2017 вказаних документів до Державної фіскальної служби України з використанням прямого зєднання підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями №1 окремо по кожному із перелічених документів (том 1, а.с.129-222).

Тобто, на момент прийняття Комісією Державної фіскальної служби оскаржуваного рішення №94243/39300836 від 17.08.2017, в контролюючого органу були всі необхідні документи, складені позивачем відповідно до законодавства, та достатні для прийняття Комісією Державної фіскальної служби України рішення про реєстрацію податкової накладеної №10 від 01.08.2017.

При цьому, суд вказує на те, що факт зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних не спростовує факту здійснення платником податків господарських операцій та факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції між позивачем та його контрагентами, а також те, що такі документи були надані контролюючому органу, суд дійшов висновку, що в Державної фіскальної служби України були відсутні правові підстави для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної №10 від 01.08.2017.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

При цьому, згідно частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

В даному випадку, позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог щодо скасування спірного рішення Державної фіскальної служби України.

За вищевказаних обставин, Комісія Державної фіскальної служби України прийняла рішення від 17.08.2017 №94243/39300836 про відмову в реєстрації податкової накладної №10 від 01.08.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних без урахування всіх обставин, що мали значення для її прийняття, а тому оскаржуване рішення є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Окрім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в контексті статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово приходив до висновку про визнання необґрунтованою відмови підтвердити права власності платника податків на відшкодування ПДВ є порушенням права даної особи на безперешкодне користування своєю власністю. Тобто позбавлення права особи на податкову вигоду (податковий кредит чи бюджетне відшкодування ПДВ) слід розцінювати як позбавлення власності даної особи.

Щодо доводів представника відповідачів про недотримання позивачем порядку надсилання в електронному вигляді контролюючому органу вищевказаних документів, то суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200-1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, а також з урахуванням Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Також, пунктом 11 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, передбачено, що після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.

В свою чергу, загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначає Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України 10.04.2008 №233, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за №320/15011, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин. Ця Інструкція поширювалась на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

Згідно пункту 1 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, квитанція про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі - перша квитанція) - це електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді. квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.

В даному випадку, як зазначалось судом вище, факт отримання 11.08.2017 Державною фіскальною службою України надісланих позивачем в електронному вигляді вищезгаданих документів про підтвердження реальності здійснення операцій за податковою накладною №10 від 01.08.2017 підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями №1 окремо по кожному із перелічених документів (том 1, а.с.129-222).

Згідно пункту 4 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, податкові документи в електронному вигляді з обов'язковими реквізитами (у тому числі з електронним цифровим підписом платника податків (його посадових осіб)), подані відповідно до цієї Інструкції, згідно із законодавством є оригіналами, мають юридичну силу, повинні зберігатися та можуть використовуватися під час судового або досудового вирішення спорів.

У разі подання податкового документа в електронному вигляді платник податків має право не подавати податкові документи на паперових носіях (пункт 4 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку).

Порядок подання податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами звязку визначений пунктом 7 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку.

Так, згідно підпункту 7.1 пункту 7 даної Інструкції, платник податків створює податковий документ в електронному вигляді відповідно до затвердженого формату (стандарту) за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення. Після підготовки платником податків податкового документа в електронному вигляді на нього накладаються ЕЦП посадових осіб платника податків у такому порядку: першим - ЕЦП головного бухгалтера (бухгалтера), другим - ЕЦП керівника, третім - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків.

Після накладання ЕЦП платник податків здійснює шифрування податкового документа в електронному вигляді та направляє його до органів ДПС через телекомунікаційні канали зв'язку. Другий примірник податкового документа в електронному вигляді зберігається у платника податків (підпункту 7.1 пункту 7 даної Інструкції).

Підпункт 7.1 пункту 7 Інструкції передбачає, що після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту).

Згідно підпункту 7.4 пункту 7 Інструкції перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС (підпункту 7.5 пункту 7 Інструкції).

Відповідно до підпункту 7.6 пункту 7 Інструкції, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС;

Згідно підпункту 7.7 пункту 7 Інструкції датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Якщо платник податків надіслав до органів ДПС кілька примірників одного податкового документа (у разі виправлення, неотримання першої квитанції тощо), то оригіналом вважається електронний документ, надісланий до органів ДПС останнім до закінчення граничного терміну встановленого законодавством для подання податкової звітності за умови, що його було сформовано правильно, прийнято до бази даних ДПС та платнику податків надійшла про це друга квитанція (пункту 8 Інструкції).

В даному випадку, позивач 11.08.2017 надіслав контролюючому органу 18 різних за своїм змістом документів, кожен з яких слід вважати оригіналом електронного документа в розумінні Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку.

Суд звертає увагу, що наведена вище Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку не містить будь-яких норм на підтвердження доводів представника відповідачів щодо обовязкового надсилання контролюючому органу всіх документів одним пакетом.

Таким чином, доводи представника відповідачів про недотримання позивачем порядку надсилання в електронному вигляді контролюючому органу вищевказаних документів є безпідставними, оскільки необґрунтовані жодними нормами чинного законодавства.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №10 від 01.08.2017 суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010, якими передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до Державної фіскальної служби відповідного рішення суду). У разі надходження до Державної фіскальної служби рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому, датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією Державної фіскальної служби.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України та Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної та зазначення дати її реєстрації.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (Case of Chuykina v. Ukraine) (Заява N28924/04) констатував: "Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Що стосується даного адміністративного позову, то задоволення судом позовної вимоги щодо зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №10 від 01.08.2017 за датою її подання, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов слід задовольнити: визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №94243/39300836 від 17.08.2017; зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну товариства з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" №10 від 01.08.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" сплачений судовий збір в розмірі 3200,00 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №94243/39300836 від 17.08.2017.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну товариства з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" №10 від 01.08.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (код 39292197) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" (код 39300836) сплачений судовий збір в розмірі 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛН АГРО" (код 39300836), провулок. Озерянський, 1, с. Озеряни, Тлумацький район, Івано-Франківська область, 78045;

Головне управління ДФС в Івано-Франківській області (код 39394463), вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018;

Державна фіскальна служба України (код 39292197), Львівська площа, 8, м. Київ-53, 04655.

Головуючий суддя: Григорук О.Б.

Судді: Панікар І.В.

ОСОБА_4

Рішення складена в повному обсязі 20.12.2017.