Справа № 814/2454/17
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

13 грудня 2017 року справа № 814/2454/17

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі колегії суддів: головуючого судді Мороза А.О., суддів Птичкіної В.В., Устинова І.А., в письмовому провадженні розглянув адміністративну справу

за позовомфермерського господарства "Меркурій К", вул. 50 років Жовтня, 11, смт. Братське, Братський район, Миколаївська область, 55401

доДержавної фіскальної служби України, Львівська площа, 8, м. Київ, 04655

провизнання протиправним і скасування рішення від 05.10.17р. № 207868/39117233, зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство "Меркурій К" (далі - позивач) звернулось із адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 5 жовтня 2017 р. № 207868/39117233, яким позивачу відмовлено в реєстрації податкової накладної від 21 вересня 2017 р. № 25, а також зобовязати відповідача зареєструвати цю накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відмова відповідача у реєстрації податкової накладної не ґрунтується на приписах Податкового кодексу України (далі - ПК України), а надані ним документи спростовують припущення відповідача про ризиковість його господарської операції із товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" (далі - ТОВ СП "Нібулон").

Відповідач адміністративний позов не визнав, в своїх запереченнях просив в його задоволенні відмовити з тих підстав, що на його думку, надані позивачем документи складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (а. с. 36-37).

Оскільки відповідач, який у спірних правовідносинах виступає субєктом владних повноважень, заперечує проти адміністративного позову, відповідно до ст. 71 ч. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) на нього покладається обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Сторони подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в порядку письмового провадження (а. с. 34-35). Згідно із ст. 122 ч. 4 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що обидві сторони скористались своїм правом на розгляд справи за їх відсутності та приймаючи до уваги те, що їх вимоги і заперечення викладені письмово, суд вважає, що маються підстави, передбачені вищенаведеною нормою КАС України, для розгляду справи в письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 1 ч. 1 Закону України "Про фермерське господарство", фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Отже, в силу приписів закону, позивач є виробником товарної сільськогосподарської продукції.

30 червня 2017 р. між позивачем і ТОВ СП "Нібулон" було укладено договір поставки № 1119/2017, відповідно до умов якого позивач зобовязувався поставити на адресу контрагента соняшник (а. с. 17-19).

21 вересня 2017 р., відповідно до умов цього договору, позивач поставив на адресу ТОВ СП "Нібулон" 60,540 т соняшника на загальну суму 606939,90 грн., про що складена накладна № 22 (а. с. 16).

21 вересня 2017 р. позивач склав податкову накладну № 25 (а. с. 12). 22 вересня 2017 р. позивач подав цю податкову накладну на реєстрацію до відповідача. В той же день відповідач прийняв податкову накладну, але її реєстрація була зупинена на підставі ст. 201 п. 201.16. ПК України.

У квитанції про реєстрацію податкової накладної вказано, що податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 р. № 567 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 червня 2017 р. за № 753/30621 (далі - Критерії). За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах за УКТ ЗЕД 1206 та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (а. с. 13).

28 вересня 2017 р. позивач направив на адресу відповідача повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої зупинена (а. с. 20).

Рішенням відповідача від 5 жовтня 2017 р. № 207868/39117233 позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної (а. с. 15). Як слідує з цього рішення, підставою для його прийняття послугувало надання позивачем копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття відповідачем рішення про реєстрацію податкової накладної.

Відповідно до ст. 201 п. 201.1. ПК України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Статтею 201 п. 201.10. ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

В свою чергу ст. 201 п. 201.16. ПК України визначає, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

За приписами ст. 74 п. 74.2. ПК України в єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до положень ст. 201 п. 201.16. пп. 201.16.1. ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування;

в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно п. 6 Критеріїв, в редакції станом на час подання податкової накладної до відповідача, моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право субєкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2. пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Суд звертає увагу на те, що критерій, який наведений відповідачем, а саме невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД у п. 6 Критеріїв взагалі не передбачений.

Відповідно до положень ст. 201 п. 201.16. пп. 201.16.2. ПК України письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

На виконання вимог цієї норми позивачем були надані пояснення. Слід звернути увагу на те, що відповідач, після отримання пояснень, ніяких додаткових документів від позивача не вимагав.

Як зазначено у спірному рішенні, відповідач відмовив позивачу у реєстрації податкової накладної з підстав надання останнім документів, які складені з порушенням законодавства, а також, які є недостатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Відповідно до ст. 2 ч. 3 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням цих критеріїв оцінки рішення субєкта владних повноважень, суд вважає, що відповідач повинен був вказати в чому саме йому вбачається порушення порядку складання документів, які подав позивач, або яких документів йому не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. В той же час, мотивування спірного рішення відповідача фактично повторює законодавче формулювання, без наведення конкретних обставин, які стали підставою для прийняття рішення.

З урахуванням викладеного, суд знаходить рішення відповідача від 5 жовтня 2017 р. № 207868/39117233 про відмову у реєстрації податкової накладної протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Згідно із ст. 94 ч. 1 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір позивачем сплачено в розмірі 1600,0 грн., що підтверджується квитанцією № 2 від 21 листопада 2017 р. (а. с. 4), який підлягає присудженню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Рішення Державної фіскальної служби України від 5 жовтня 2017 р. № 207868/39117233 про відмову у реєстрації податкової накладної від 21 вересня 2017 р. № 25 визнати протиправним і скасувати.

3. Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну фермерського господарства "Меркурій К" від 21 вересня 2017 р. № 25 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

4. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь фермерського господарства "Меркурій К" судовий збір в сумі 1600,0 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Головуючий суддя Мороз А.О.

судді:

ОСОБА_1

ОСОБА_2