Справа № 569/15984/17
Суддя: Кучина Н.Г.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд у складі головуючого судді Кучиної Н.Г. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду Україн Рівненської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1Г.) до Рівненського обєднаного Пенсійного фонду України Рівненської області (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у обмеженні граничного розміру пенсійної виплати сумою в 10740 грн. при перерахунку пенсії на виконання постанови Рівненського міського суду від 22.09.2016 №569/11472/16-а;

зобовязання Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Рівненського міського суду від 22.09.2016 по справі №569/11472/16-а згідно із Законом України «Про державну службу» починаючи із 01.09.2016 року, виходячи із 90% від загального розміру заробітної плати у сумі 16 248 (шістнадцять тисяч двісті сорок вісім) гривень 75 коп., яка відображена довідці в Рівненської обласної ради від 26.08.2016 №30 без обмеження максимального (граничного) розміру такої виплати.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що йому відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII було призначено пенсію за віком в редакції Закону до 01.10.2011. Вказує, що відповідачем на виконання постанови Рівненського міського суду від 22.09.2016 по справі №569/11472/16-а було перераховано пенсію державного службовця починаючи із 01.09.2016, виходячи із 90% від загального розміру заробітної плати у сумі 16248,75 грн., що відображено у довідці Рівненської обласної ріди від 26.08.2016 №30. Зазначає, що із інформаційного листа відповідача слідує, що перераховуючи пенсію Пенсійним управлінням до спірних правовідносин застосовано редакцію Закону України «Про державну службу» станом на день проведення перерахунку, а як наслідок, обмежено граничний розмір пенсійної виплати сумою в 10740,00 грн. Відтак, позивач вважає такі дії Рівненського обєднаного Пенсійного фонду України Рівненської області протиправними, оскільки відповідачем застосовано зворотну дію закону в часі. Враховуючи зазначене, просить задовольнити його позовні вимоги повністю.

В судове засідання позивач не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. В позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник відповідача подав суду заперечення проти позову (а.с.18-19), відповідно до змісту яких заперечує проти позову у повному обсязі та просить відмовити у його задоволенні. Зазначив, що на виконання постанови Рівненського міського суду від 22.09.2016 у справі №569/11472/16-а ним проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 із 01.09.2016. Вказує, що при перерахунку пенсії відповідачем застосована ст. 37 Закону України «Про деражавну службу» із внесеними змінами згідно з Законом України №911-VIII від 24.12.2015, №1774-VIII від 06.12.2016, які передбачають, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а тимчасового, по 31.12.2017 максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740. Вважає, що оскільки на дату перерахунку пенсії такі Закони були чинні, тому повинні застосовуватись субєктом владних повноважень.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому розгляді не забезпечив, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавав.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України прийнято Закон України №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", який набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Так, пунктом 10 частини першої розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 03 жовтня 2017 року визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із тим, що скорочене провадження у даній справі було відкрито до набрання чинності редакції Кодексу адміністративного судочинства України від 03 жовтня 2017 року, то вказана справа повинна розглядатись за правилами, що діють після набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно частини першої, другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Пунктом 3 частини 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до частини п'ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Беручи до уваги зміст наведених норм та відсутність клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні за їх участю , суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши позовну заяву, заперечення проти адміністративного позову, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд встановив і врахував наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Рівненському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від від 16.12.1993 №3723-XII (далі Закон №3723-XII).

Як повідомив позивач та не заперечив відповідач, пенсія ОСОБА_1 призначена відповідно до Закону №3723-ХІІ в редакції до 01.10.2011.

Постановою Рівненського міського суду від 22.09.2016 по справі №569/11472/16-а визнано протиправними дії Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у відмові здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про державну службу» починаючи із 01.09.2016 року, виходячи із 90% від загального розміру заробітної плати у сумі 16 248 (шістнадцять тисяч двісті сорок вісім) гривень 75 коп., яка відображена в довідці Рівненської обласної ради від 26.08.2016 №30 та зобовязано Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про державну службу» починаючи із 01.09.2016 року, виходячи із 90% від загального розміру заробітної плати у сумі 16 248 (шістнадцять тисяч двісті сорок вісім) гривень 75 коп., яка відображена довідці в Рівненської обласної ради від 26.08.2016 №30 (а.с.4-7).

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.01.2017 по справі №569/11472/16-а апеляційну скаргу Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області повернуто особі, яка її подавала. Відтак, постанова Рівненського міського суду набрала законної сили 03.01.2017, що підтверджується відомостями з ЄДРСР (а.с.7,8).

На звернення ОСОБА_1 від 08.02.2017 щодо надання інформації про результат виконання судового рішення відповідач надіслав лист відповідь за №167/10 від 21.02.2017 у якому вказав, що на виконання постанови Рівненського міського суду від 22.09.2017 по справі №569/11472/16-а здійснено перерахунок пенсійної виплати з 01.09.2016, розмір якої після його проведення становить 14623,88 грн. Проте, відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ із змінами, внесеними згідно із Законом України №911-VIII від 24.12.2015, №1774-VIII від 06.12.2016 відповідач обмежив максимальний розмір виплачуваної пенсії з 01.09.2016 сумою в 10740,00 грн. (а.с.9).

Спірними правовідносинами по даній справі є дії відповідача щодо обмеження виплати пенсії ОСОБА_1 згідно з довідкою №30 від 26.08.2016, виданою Рівненською обласною радою граничним (максимальним розміром) в сумі 10740,00 грн.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд виходить із наступного.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ (в редакції до 01.10.2011) було передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Постановою Рівненського міського суду від 22.09.2017 по справі №569/11472/16-а встановлено, що розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 обчислюється виходячи із 90% заробітної плати державного службовця, тобто в редакції Закону №3723-ХІІ, що існувала до 01.10.2011.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 08.07.2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011 року (в редакції на час призначення позивачу пенсії) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

01 квітня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, яким було внесено зміни до ст. 37 Закону №3723-ХІІ та встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

01 січня 2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII, згідно з яким внесено зміни до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, а саме: тимчасово з 01.01.2016 по 31.12.2016 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати 10740 грн.

01 січня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 16.12.2016 року № 1774-VIII, згідно з яким внесено зміни до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, а саме: тимчасово, по 31.12.2017 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати 10740 грн.

Виконуючи рішення суду, в частині проведення перерахунку пенсії позивача на виконання постанови суду, яка набрала законної сили, Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області не взяло до уваги той факт, що статтею 22 Конституції України, проголошено: конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У свою чергу, Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України(справа про постійне користування земельними ділянками) № 5-рп від 22.09.2005 наголосив, що згідно з статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Більше того, частина перша статі 58 Основного Закону України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом 'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України сформував таку правову позицію: За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України та інші). Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акту, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу (абзаци другий - четвертий пункту 2 мотивувальної частини Рішення).

Крім того, слід зазначити, що внесені зміни до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.10.2011 не можуть бути підставою для обмеження граничного розміру пенсійної виплати, оскільки вказані зміни законодавства стосуються лише пенсійних виплати, що призначені особам після 01.10.2011.

Відтак, суд вважає протиправними дії відповідача щодо застосування ним при перерахунку пенсії ОСОБА_1 положень Закону, які набули чинності з 01.10.2011, тобто після призначення пенсії, та які обмежують право позивача на максимальний розмір пенсії.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу..

Згідно до ч. 2 В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, відповідач не довів суду правомірності своїх дій щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 сумою в 10740,00 грн.

При вирішенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду суд враховує, що відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

В ході судового розгляду адміністративної справи встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду від 30.03.2017 по справі №569/11472/16-а було задоволено повністю заяву ОСОБА_1 про розяснення постанови Рівненського міського суду від 22.09.2016.

Розяснено, що Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області зобовязане здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови суду по справі №569/11472/16-а без обмеження максимального (граничного) розміру такої виплати.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017 апеляційну скаргу Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області було задоволено повністю, ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 30.03.2017 року скасовано із постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про розяснення рішення суду повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.08.2017 у справі №569/11472/16-а у відкритті касаційного провадження ОСОБА_1 відмовлено.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що вчинення позивачем дій для захисту прав, свобод та інтересів шляхом звернення до суду із заявою про розяснення судового рішення в частині обмеження граничного розміру його пенсії у справі №569/11472/16-а, тривалий судовий розгляд такої справи впродовж березня-серпня 2017 року є обєктивними причинами пропуску строку звернення до суду та підтверджують поважність причин звернення до суду ОСОБА_1 з адміністративним позовом лише 19.10.2017.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судовий витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 122, 123, 242-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду для захисту прав, свобод та інтересів і поновити строк такого звернення до суду із 01.09.2016.

Визнати протиправними дії Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у обмеженні граничного розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 сумою в 10740,00 грн. при перерахунку пенсії на виконання постанови Рівненського міського суду від 22.09.2016 №569/11472/16-а.

Зобовязати Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Рівненського міського суду від 22.09.2016 по справі №569/11472/16-а згідно з Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII починаючи із 01.09.2016 року, виходячи із 90% від загального розміру заробітної плати у сумі 16248 (шістнадцять тисяч двісті сорок вісім) гривень 75 коп., яка відображена довідці в Рівненської обласної ради від 26.08.2016 №30 без обмеження максимального (граничного) розміру такої виплати.

Постанову суду в межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Постанова за результатами її розгляду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Рівненського міського суду Кучина Н.Г.