Справа № 646/8149/17
Суддя: Теслікова І. І.
Дата ухвалення: 2017-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/8149/17
№ провадження 2-а/646/235/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.17 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі

головуючого - судді Теслікової І.І.,

за участі секретаря Біляєва М.О.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Слобожанського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

23.11.2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати протиправною відмову Слобожанського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області №04-50/407 від 18.08.2017 року; зобовязати Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги з грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 25333, 33 грн., на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області №04-50/407 від 18.08.2017 року; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що з жовтня 2013 року позивач перебуває на обліку в Слобожанському об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова, як суддя у відставці та отримує довічне грошове утримання відповідно до ч.3 ст.138 ЗУ «Про судовий збір і статус суддів». 19.08.2017 року він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеного йому грошового утримання з 01.12.2016 року, виходячи з заробітної плати 25333, 33 гривень, надавши довідку видану ТУ ДСА України у Харківській області №04-50/407 від 18.08.2017 року, у даній довідці про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання станом на грудень 2016 року зазначено: розмір заробітної плати, яка має бути врахована при призначенні щомісячного довічного грошового утримання складає 25333, 33 гривень, а саме: оклад 16000, 0 гривень, надбавка за вислугу років 8000, 00 гривень, інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання (1/12 від 16000, 00 гривень)- 1333, 33 гривень, при цьому у довідці ТУ ДСА України в Харківській області йдеться не про матеріальну допомогу на вирішення матеріально-побутових питань, а про матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки, які є різними за своєю правовою природою.

Рішення управління Пенсійного фонду від 21 серпня 2017 року позивачу було відмовлено, з посиланням на те, що матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу не передбачена ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ від 07.07.2010 року, а тому підстави для врахування її в заробіток для обчислення щомісячного довічного грошового утримання відсутні.

Відповідачем подано до суду заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначено, що матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу не входить до складу суддівської винагороди, оскільки це не передбачено переліком, встановленим ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», таким чином рішення управління від 21.08.2017 року є законним. Також просив адміністративний позов з 01.12.016 року по 22.04.2017 року залишити без розгляду, а з 23.05.2017 року в задоволені позову відмовити.

Дослідивши доводи адміністративного позову та заперечень на позов, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З жовтня 2013 року позивач перебуває на обліку в Слобожанському обєднаному управлінні ПФУ м. Харкова як суддя у відставці Червонозаводського районного суду міста Харкові та отримує довічне грошове утримання відповідно до ч.3 ст.138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

18.08.2017 року позивачем ОСОБА_1 була отримана довідка ТУДСА України в Харківській області № 04-50/407 від 18.08.2017 року про заробітну плату за грудень 2016 року, яка складає 25 333, 33 гривень, а саме: оклад 16000, 0 гривень, надбавка за вислугу років 8000, 00 гривень, інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання - 1333, 33 гривень.

19.08.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеного йому грошового утримання з 01.12.2016 року, виходячи з заробітної плати 25333, 33 гривень, надавши довідку видану ТУ ДСА України у Харківській області №04-50/407 від 18.08.2017 року.

Рішення управління Пенсійного фонду від 21 серпня 2017 року позивачу було відмовлено, з посиланням на те, що матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу не передбачена ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ від 07.07.2010 року, а тому підстави для врахування її в заробіток для обчислення щомісячного довічного грошового утримання відсутні.

В частині третій статті 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 126 Конституції, незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Матеріальне та соціально-побутове забезпечення; обчислення суддівського стажу; вирішення житлових проблем; медичного обслуговування суддів та членів їх сімей; порядку соціального захисту суддів України, суддівська винагорода, щомісячне довічне грошове утримання є елементами статусу судді. Збереження наявного статусу судді, недопущення його скасування або звуження його змісту та обсягу є однією з основоположних гарантій незалежності судді.

Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

У Рішенні від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів, а важливим механізмом забезпечення цих гарантій є встановлений частиною першою статті 130 Конституції України обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

У Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України розтлумачив зміст статті 126 Конституції України та зазначив, що його треба розуміти як такий, «що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення».

Тобто гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних.

Крім того, незалежність судді забезпечується, серед іншого, належним його матеріальним та соціальним забезпеченням, що передбачено міжнародними стандартами у сфері судочинства.

Зокрема, положеннями Європейської хартії від 10 липня 1998 року про Закон «Про статус суддів» визначено, що рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (и. 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку з посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (п. 6.4).

Також у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів до уваги Комітету ОСОБА_2 Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів зазначено, що дуже важливо (особливо для новітніх демократій) передбачити конкретні нормативно-правові положення, які б гарантували захист від зменшення розміру суддівських виплат (п. 62).

Як зазначається в Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, від 17 листопада 2010 року №(2010)12, «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Також, у наведеному вище Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України встановив, що аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Особливий статус судді, гарантії його незалежності визначаються Конституцією України і законами, що виключає в процесі його конкретизації та розвитку обмеження законодавчо встановлених гарантій статусу судді або зниження їх рівня.

Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимогі неухильного забезпечення незалежного правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом.

Відповідно до п.3.1 розділу ІІІ Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25 січня 2008 року, обовязок підготовки подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та оформлення необхідних для цього документів, покладено на уповноважену особу суду за останнім місцем роботи судді.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" врегульовані правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів (далі Закон).

Відповідно до ч. 4 ст.48 Закону незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до п.7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005р. № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимогі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимогі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016р. за № 4- рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно зі ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Відповідно до ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції, що діяла на час припинення мною суддівських повноважень, розмір щомісячного довічного утримання становив 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років цей розмір збільшується на 2 %. При цьому в цій нормі Закону застосовано термін «грошове утримання судді», а не «суддівська винагорода».

Це грошове утримання, згідно ст.ст. 133-134 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», складається як із суддівської винагороди ( посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці), так і при наданні щорічної відпустки - допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3. Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначаються, крім відомостей про судову винагороду, інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів. При цьому, виплата сум грошової допомоги на оздоровлення здійснюється суддям систематично та включена в оподатковуваний дохід.

Аналіз наведених положень дає підстави дійти висновку, що допомога на оздоровлення, за таких обставин, є складовою системи оплати праці судді.

Судова система є однією із складових системи державних органів, що здійснюють державну владу, а суддя виконуючи завдання і функції держави, фактично є працівником певного органу держави. Тобто, призначення або обрання в установленому законодавством порядку особи на посаду судді свідчить про наявність між суддею та державою трудових правовідносин.

При цьому, відповідно до Рішення ОСОБА_2 суддів України №42 від 09.06.2016 року, судді з урахуванням певних обмежень і особливостей, притаманних їх статусу є субєктами трудових прав та обовязків. Разом з певними особливостями, які обумовлені специфікою службової діяльності, судці є такими ж субєктами трудових правовідносин та носіями субєктивних трудових прав та обовязків, як і інші працівники.

Зазначене дає підстави вважати, що робота судді є різновидом трудової діяльності, як окремий вид трудових відносин, та потрапляє під регулюючий вплив чинного законодавства, але з певною специфікою.

Частиною 1 статті 51 та частиною 5 статті 109 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» закріплено, що суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та даного закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з суддів України і здійснює правосуддя на професійній основі; за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігає

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 статті 66 Закону У країни «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20 лютого 2012року, 14, 28 травня та 06 листопада 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13 відповідно) в яких суд зазначив, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, які є обов'язковими для всіх судів України.

Слід також зазначити, що в рішенні Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп2007 вказано, що щомісячне довічне грошове утримання як і пенсія, є особливою формою соціального забезпечення суддів, тобто, довічне грошове утримання є аналогом пенсійного забезпечення.

Таким чином, вищенаведений аналіз законодавства свідчить, що головним для включення матеріальної допомоги хоч у пенсію, хоч у довічне грошове утримання, є її наявність у складі заробітної плати відповідної категорії працівників та підтвердження відрахувань з цієї суми передбачених чинним законодавством.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів», яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

У ч. 1 ст. 8 Конституції України встановлено, що в Україні визначається і діє принцип верховенства права. У рішенні від 02.11.2004 року № 15-рп/2204 Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права це планування права в суспільстві. При прийняті рішення суди мають керуватися принципом верховенства права. Отже, право, яке встановлене і гарантоване Конституцією України, не може бути порушеним шляхом звуження змісту та обсягу визначених гарантій незалежності суддів.

Відповідно до Рішення ОСОБА_2 суддів України від 08.04.2016 року № 29, саме до повноважень суду належить визначення правової норми, яку необхідно застосувати до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, відмовляючи у проведенні перерахунку довічного грошового утримання, з урахуванням матеріальної допомоги, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про судоустрій та статус суддів», «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2ст. 242 КАС України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 3ст. 242 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.9КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Тому, з урахуванням вказаної норми суд приходить до висновку, що для повного захисту прав позивача, окрім задоволення позовних вимог, необхідно також скасувати рішення Управління від 21.08.2017 року.

Відповідно до ч.1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Що стосується посилань відповідача про необхідність залишення адміністративного позову з 01.12.2016 року по 22.04.2017 року без розгляду, в звязку з пропуском строку звернення до суду, то суд приходить до висновку, що підстав для залишення позову без розгляду в цій частині немає, оскільки довідка про заробітну була видана та отримана позивачем лише 18.08.2017 року та в перерахунку позивачеві було відмовлено рішенням від 21.08.2017 року, а тому суд вважає, що строк звернення до суду з адміністративним позовом не пропущено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 139, 241- 246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Слобожанського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова щодо здійснення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області №04-50/407 від 18.08.2017 року.

Скасувати рішення Слобожанського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова від 21.08.2017 року про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобовязати Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги з грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 25333, 33 грн., на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області №04-50/407 від 18.08.2017 року

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Харківського приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 640, 00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після спливу вказаного строку на його оскарження.

Суддя І.І. Теслікова