Справа № 820/2850/17
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 р.Справа № 820/2850/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2017р. по справі № 820/2850/17

за позовом Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3

до Міністерства юстиції України

про визнання незаконними та скасування наказів,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 р. приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 13.05.2017 р. №1569/7 "Про проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно", в частині включення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 у перелік державний реєстраторів та суб'єктів державної реєстрації, щодо яких проводиться моніторинг реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 29.05.2017 р. №1872/7 "Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3";

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1937/5 від 16.06.2017 р. "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2017 р. адміністративний позов приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про визнання незаконними та скасування наказів задоволено частково.

Скасовано наказ Міністерства юстиції України від 16.06.2017 р. №1937/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 у розмірі 640,00 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції в зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції в частині скасування наказу від 16.06.2017 р. №1937/5 та стягнення з Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань витрат по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та просила постанову суду першої інстанції скасувати в частині скасування наказу від 16.06.2017 р. №1937/5 та стягнення з Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань витрат по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що наказом Міністерства юстиції України №1569/7 від 13.05.2017 р. позивач включена до переліку державних реєстраторів та субєктів державної реєстрації, щодо яких проводиться моніторинг реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ( т.1а.с.43).

На підставі наказу Міністерства юстиції України від 13.05.2017 р. № 1569/7 "Про проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно", головним спеціалістом відділу контролю у сферах державної реєстрації Управління акредитації, контролю та моніторингу субєктів державної реєстрації Департаменту державної реєстрації та нотаріату проведено моніторинг реєстраційних дій державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 у Державному реєстрі прав, за результатами якого складено акт від 25.05.2017 р. ( т.1 а.с.44-45), яким встановлено, що в ході проведення моніторингу реєстраційних дій, вчинених державним реєстратором приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, виявлено порушення вимог статей 5, 18, 20, 22 Закону, пункту 10, 54, 58 Порядку № 1127, пункту 56 Порядку № 1141.

Міністерством юстиції України 29.05.2017 р. прийнято №1872/7 "Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3", яким, зокрема, утворено комісію для проведення камеральної перевірки державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (т.1 а.с. 46)

За результатами проведення камеральної перевірки державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 комісією складено довідку від 13.06.2017 р., за висновками якої в діяльності позивача, як приватного нотаріуса, при виконанні функцій державного реєстратора, наявні порушення ст.3,10,18,19,23 Закону та пунктів 12, 22,54 Порядку №1157 та запропоновано тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 6 (шість) місяців (т.1 а.с.47-52).

16.06.2017 р. Міністерством юстиції України видано наказ №1937/5 про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" строком на 6 місяців та зобов'язав Департамент державної реєстрації та нотаріату здійснити передачу документів, які подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, відповідним субєктам Державної реєстрації, що забезпечують зберігання реєстраційних справ у паперовій формі (т.1 а.с. 53).

Позивач, не погоджуючись з наказами від 13.05.2017 р. №1569/7, від 29.05.2017 р. №1872/7, №1937/5 від 16.06.2017 р., звернулась із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що субєкт владних повноважень за правилами ч.2 ст. 71 КАС України не довів правомірності наказу № 1937/5 від 16.06.2017 р.

Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 195 КАС України, слід зазначити наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Згідно зі ст. 7 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України: 1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав; 2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; 3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; 4) організовує роботу, повязану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; 5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обовязкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, субєктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших субєктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; 7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, субєктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обовязкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; 9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів; 9.1) надає узагальнені розяснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 37-1 Закону № 1952-IV контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав.

Процедуру здійснення Мінюстом відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закони) контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державна реєстрація) визначено Порядком здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 р. № 990.

За змістом п. 1 Порядку № 990 моніторинг реєстраційних дій - комплекс організаційних та технічних (з використанням програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри) заходів, які забезпечують систематичну, вибіркову перевірку дотримання державними реєстраторами прав на нерухоме майно, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державні реєстратори), уповноваженими особами субєктів державної реєстрації законодавства під час проведення реєстраційних дій за критеріями, визначеними цим Порядком.

Пунктами 4-5 Порядку №990 передбачено, що моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за такими критеріями: 1) порушення строків, визначених Законами; 2) проведення реєстраційних дій в неробочий час; 3) відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування; 4) проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень; 5) скасування (видалення) записів з реєстрів; 6) державні реєстратори та/або суб'єкти державної реєстрації, визначені Мін'юстом.

За результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі, який засвідчується підписом посадової особи Мінюсту, що проводила такий моніторинг.

Згідно з п. 6 Порядку № 990 у разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/або субєктів державної реєстрації. Камеральна перевірка проводиться на підставі наказу Мінюсту, яким утворюється комісія у складі не менше ніж трьох посадових осіб Мінюсту. Наказ Мін'юсту про проведення камеральної перевірки в обов'язковому порядку розміщується на офіційному веб-сайті.

Відповідно до п.7 Порядку №990 копія наказу Мін'юсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб'єкту державної реєстрації.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" камеральна перевірка - перевірка, що проводиться у приміщенні Міністерства юстиції України виключно на підставі даних Державного реєстру прав.

Копія наказу Мінюсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або субєкту державної реєстрації.

Судом першої встановлено, що копія наказу від 29.05.2017 р. "Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3" направлена позивачу 30.05.2017 р., про що свідчить супровідний лист ( т.1 а.с.54).

Відповідно до п. 8, 9, 10 Порядку № 990, під час проведення камеральної перевірки комісія має право: 1) ознайомлюватися з електронними копіями документів, на підставі яких проводилися реєстраційні дії та які розміщені у реєстрах, а також з документами, створеними за допомогою програмних засобів ведення реєстрів; 2) витребувати у суб'єкта державної реєстрації, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, у державного реєстратора копії документів в паперовій формі, відомості про які містяться в реєстрах, проте відсутні виготовлені шляхом сканування електронні копії таких документів у реєстрах; 3) вимагати від державних реєстраторів, уповноважених осіб суб'єктів державної реєстрації надання пояснень.

Результати камеральної перевірки оформляються довідкою, яка підписується усіма членами комісії.

У довідці про проведення камеральної перевірки зазначаються: дата проведення камеральної перевірки (число, місяць, рік); прізвище, імя та по батькові посадових осіб Мінюсту, що проводили камеральну перевірку; підстава проведення камеральної перевірки; опис виявлених порушень порядку державної реєстрації (з посиланням на відповідні акти законодавства) із зазначенням підтвердних документів чи відомостей з реєстрів; пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної камеральної перевірки. За результатами проведеної камеральної перевірки Мінюст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу.

Копії рішення, прийнятого за результатами проведеної камеральної перевірки, засвідчені в установленому законодавством порядку, надсилаються скаржнику (в разі розгляду скарги), державному реєстратору та/або суб'єкту державної реєстрації протягом трьох робочих днів з дня його прийняття ( п. 12 Порядку №990).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав.

Реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі.

Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Частиною 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що Державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з субєктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у звязку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Приписами ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, обовязки державного реєстратора.

Відповідно до ч. 2 ст. 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи субєктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами субєктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про: 1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи субєкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи субєкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи субєкта державної реєстрації прав; 4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; 5) скасування акредитації субєкта державної реєстрації прав.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав, скасування акредитації субєкта державної реєстрації прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд субєкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора, акредитованого субєкта державної реєстрації прав.

Пунктом 14 Порядку № 990 передбачено, що рішення, дії або бездіяльність Мінюсту можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державні реєстратори, субєкти державної реєстрації прав за порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом.

Як встановлено судом першої інстанції, підставою для винесення оскаржуваного наказу №1937/5 від 16.06.2017 р. "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" слугувала довідка від 13.06.2017 р. за результатами проведення камеральної перевірки приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3.

Так, за твердженням субєкта владних повноважень при розгляді заяв про державну реєстрацію прав власності № 21820637, №21820406, №21820596, №21820687 позивачем до заяв не додано шляхом сканування копій технічних паспортів.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, висновок комісії щодо ненадання заявником необхідним для державної реєстрації права власності документів є необгрунтованим та таким, що спростовується матеріалами реєстраційних справ, копії яких долучені до справи.

Таким чином, залучення правовстановлюючих документів по цим заявам до матеріалів реєстраційних справ у паперовій формі (обставини чого не заперечувались відповідачем у ході розгляду справи), а також відсутність будь-яких негативних юридичних наслідків діянь державного реєстратора свідчать про явну та очевидну надмірність застосованого до позивача стягнення у вигляді санкції на блокування доступу до Державного реєстру прав на нерухоме майно строком на 6 місяців.

Крім того, за твердженням субєкта владних повноважень при розгляді заяв про державну реєстрацію прав власності №21820637, №21920596, №21820406, №21820697 порушено строк, передбачений ч.1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав (крім іпотеки) проводиться у строк, що не перевищує пяти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

Строк, визначений у днях, обраховується з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

Строк, визначений у годинах, обраховується з часу реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

Під час розгляду справи встановлено, що 10.04.2017 р. приватному нотаріусу ХМНО ОСОБА_4 подані заяви №21820637, №21920596, №21820406, №21820697.

Отже, строк, передбачений ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", розпочався з 11 квітня 2017 р. та закінчився 18.04.2017 р.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 850-р про перенесення робочих днів у 2017 році, ухваленого на засіданні Кабінету Міністрів України 16 листопада 2016 року, враховуючи положення ст. 73 Кодексу законів про працю України, у 2017 році на підприємствах, в установах, організаціях робота не проводилася у такі святкові дні і дні релігійних свят, як зокрема, 15-17 квітня Пасха.

Отже, 15-17 квітня 2017 р. не включаються до строку, передбаченого ч. 1 ст. 19 Закону, а тому позивачем не порушено строк розгляду вказаних заяв.

Що стосується розгляду заяви від 07.04.2017 р. №21790968 слід зазначити наступне.

Судовим розглядом встановлено, що приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_3 у період з 11 квітня 2017 р. по 17 квітня 2017 року знаходилась у відпустці за межами України, що підтверджується відповідним листом №36/01-16 від 10.04.2017 р. який було направлено на адресу Головного територіального управління юстиції в Харківській області та копією закордонного паспорту позивача.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, строк, передбачений ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", позивачем пропущено з поважних причин, що не було враховано відповідачем. Вказані обставини зумовили формування витягів у процедурі державної реєстрації лише 18.04.2017 р.

З огляду на вище наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за заявами №21820637, №21920596, №21820406, №21820697 від 10.04.2017 р. та заявою від 07.04.2017 р. №21790968 строк проведення державної реєстрації приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 пропущено не було.

За твердженням субєкта владних повноважень при розгляді заяв про державну реєстрацію прав власності від 06.01.2017 р. №20491513 та від 10.01.2017 р. №20496276 приватним нотаріусом ОСОБА_3 не в повному обсязі перевірено інформацію щодо наявності підстав для зупинення розгляду заяви, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень, а саме: не було здійснено пошуків у Державному реєстрі прав щодо наявності зареєстрованих речових прав та обтяжень прав на нерухоме майно, а також наявності заборон щодо нерухомого майна субєкта права. Крім того, за результатом проведеної державної реєстрації за вказаними заявами приватним нотаріусом ОСОБА_3 не сформовані витяги, чим порушено вимоги пункту 1 ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 18 Закону, п. 12, 22 Порядку №1127.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, наявними в матеріалах справи копіями Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, що сформовані 06.01.2017 р. (а.с.178-180) підтверджується, що 06.01.2017 р. перед розглядом заяви №20491513 щодо квартири №37 б. 22-6 по вул. Достоєвського в м. Харкові, яка зареєстрована за ОСОБА_5, позивачем було в повному обсязі перевірено інформацію на наявність для зупинення розгляду заяви, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень, у тому числі і здійснено пошуки у Державному реєстрі прав щодо наявності зареєстрованих речових прав та обтяжень прав на нерухоме майно, а також наявності заборон щодо нерухомого майна субєкта права.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до внесених 06.10.2016 р. змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зокрема, до ч. 1 ст. 18 Закону, що вступили в силу з 02.11.2016 р., Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Таким чином, інформація з Державного реєстру прав та витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав фактично є тотожними документами, які передбачались для подальшого використання заявником.

Крім того, за твердженням відповідача, позивачем при виконанні функцій державного реєстратора не було дотримано вимог законодавства при розгляді заяви №21442775 проведено державну реєстрацію права власності на підставі дублікату договору купівлі продажу від 17.03.2017 р. № 363, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_3 замість втраченого.

Судовим розглядом встановлено, що договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, замість якого заявнику виданий зазначений дублікат, виданий приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 28.03.2016 р. та зареєстрованим в реєстрі за №96.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Харківській області №517/4 від 27.12.2016 р. "Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса" у звязку з поданням приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 заяви про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності у звязку із відпусткою для оздоровлення наказано тимчасово зупинити нотаріальну діяльність по Харківському міському нотаріальному округу приватного нотаріуса ОСОБА_6 з 28.12.2016 р. по 31.12.2017 р.

Згідно з пунктом 2 наказу №517/4 встановлено, що на період зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6 її заміщує приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_3 згідно з укладеним 28.12.2016 р. між ними договором про заміщення приватного нотаріуса.

Як вбачається з вказаного наказу, підставою для прийняття наказу від 27.12.2016 р. слугували заява приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6 від 23.12.2016 р., та договір на заміщення приватного нотаріуса від 28.12.2016 р.

Відповідно до вказаного договору приватний нотаріус ОСОБА_3 заміщує приватного нотаріуса ОСОБА_6 з 28.12.2016 р. по 31.12.2017 р. у звязку з знаходженням останньої у відпустці.

Згідно з п. 7 Договору приватний нотаріус ОСОБА_3 у порядку заміщення вживає відповідні заходи, передбачені законодавчими актами, та вчиняє всі дії, передбачені законодавством України, за винятком дій щодо прийняття в депозит - грошових сум і цінних паперів та їх повернення.

У порядку заміщення приватний нотаріус ОСОБА_3, зокрема, вчиняє нотаріальні дії (посвідчує договори про внесення змін або розірвання (припинення) договорів, видає свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя та свідоцтва про право на спадщину, видає документи, прийняті на зберігання, дублікати документів, засвідчує вірність копій документів та виписок з документів, що зберігаються у справах приватного нотаріуса ОСОБА_6 тощо.

Згідно з п. 3 наказу №517/4 від 27.12.2016 р. цей наказ оприлюднено на офіційному веб сайті Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що реєстраційні дії приватного нотаріуса ОСОБА_3 за заявою №21442775 з проведення реєстрації права власності були вчинені відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, прийняття за цим епізодом рішення про державну реєстрацію не суперечить закону.

Окрім того, в ході розгляду справи встановлено, що Міністерством в жодному документі не обґрунтовано, чому строк блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має складати саме 4 місяці, а не будь-якій менший період часу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що жодне з вчинених позивачем у спірних правовідносинах діянь окремо, ані вчинені позивачем діяння в їх сукупності, не дають підстав для притягнення приватного нотаріуса, як державного реєстратора, до відповідальності у порядку ст.37-1 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень шляхом прийняття рішення про блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що ст. 8 Конвенції передбачено, що 1. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. 2. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Тлумачення змісту цієї статті Конвенції було надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у п.165 рішення по справі ОСОБА_7 проти України (заява № 21722/11), з якого вбачається, що втручання у право на повагу до приватного життя може мати місце також і у разі реалізації Державою заходів впливу чи примусу до професійної діяльності особи.

З положень п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України вбачається, що в Україні запроваджена цивільно-правова відповідальність, а також відповідальність за вчинення злочинів, відповідальність за вчинення адміністративних правопорушень, відповідальність за вчинення дисциплінарних порушень.

Однак, норми Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень оминають як питання кваліфікації заходів впливу (чи-то санкцій, заходів реагування, заходів примусу), запроваджених ст.ст. 37 і 37-1 цього Закону, як конкретного виду юридичної відповідальності, так і питання складових елементів діяння, які є достатніми для кваліфікації скоєного діяння як правопорушення, питання критеріїв оцінки тяжкості діяння для визначення ступеня тяжкості покарання тощо.

Колегія суддів вважає, що, обираючи з-поміж згаданих у п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України цивільної, кримінальної, адміністративної, дисциплінарної відповідальності, передбачені у ст.ст. 37 і 37-1 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень заходи державного примусу, слід віднести саме до адміністративної відповідальності.

До такого висновку суд схиляється і тому, що з-поміж перелічених у цих статтях заходів державного примусу, тимчасове блокування доступу до Державного реєстру прав, анулювання доступу до Державного реєстру прав, скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації, направлення подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, у розумінні ст.ст. 238, 239 Господарського кодексу України, належать до кола адміністративно-господарських санкцій.

Таким чином, застосовуючи до спірних правовідносин ст. 8 Конвенції, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що у даному випадку мало місце втручання Держави в професійну діяльність позивача у спосіб прийняття рішення обмежувального характеру.

Втручання було передбачено законом ст.ст.37 і 37-1 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Втручання переслідувало теоретично цілком легітимну мету забезпечення порядку (дисципліни) у справі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

В свою чергу, втручання не задовольняє вимогам необхідності у демократичному суспільстві у звязку з недотриманням балансу між публічними та приватними інтересами учасників спірних правовідносин.

Так, оцінивши наявні по справі докази в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що викладені в довідці перевірки від 13.06.2017 р. діяння позивача, як приватного нотаріуса, при виконанні функції державного реєстратора взагалі не порушили прав та інтересів будь-яких сторонніх осіб, а також не спричинили навіть щонайменших негативних юридичних наслідків.

Таким чином, обираючи міру юридичної відповідальності у спірних правовідносинах, субєкт владних повноважень не забезпечив дотримання ані ст. 8 Конвенції, ані ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України в частині вимог до обґрунтованості та пропорційності прийнятого рішення.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, всупереч наведеним положенням, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність його рішення, що оскаржується.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 16.06.2017 р.№1937/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Щодо доводів апелянта про неправомірне стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України судові витрати зі сплати судового збору, колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, вищезазначені норми КАС України не звільняють відповідача від відшкодування здійснених позивачем судових витрат.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 640 грн.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1920,00 грн., тобто за три вимоги немайнового характеру.

Враховуючи, що судом першої інстанції задоволено позов частково, а саме одну вимогу немайнового характеру, судом першої інстанції правомірно стягнуто на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн., тобто пропорційно задоволених позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, та того, що апеляційна скарга містить посилання, які аналогічні запереченням на позовну заяву, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Постанова суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог сторонами по справі не оскаржена.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За приписами ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2017р. по справі № 820/2850/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_8
Судді ОСОБА_9 ОСОБА_10
Повний текст ухвали виготовлений 19.12.2017 р.