Справа № 214/6446/17
Суддя: Євтушенко О. І.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/6446/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 грудня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю: секретаря судового засідання Бєлікової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом 09.11.2017 року та просив суд скасувати постанову серії БР № 475449 від 30.10.2017 року, винесену інспектором роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 відносно нього про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування предявлених вимог вказав, що 30.10.2017 року інспектор ПП ОСОБА_3 виніс відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за начебто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП у звязку з порушенням п.8.7.3 «е» ПДР України, а саме керуючи автомобілем НОМЕР_1, проїхав перехрестя вул. Залізна та пр-т. Миру в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на забороняючий рух червоний сигнал світлофору. Заперечуючи проти цього, він зазначив, що 30.10.2017 року о 21.28 год. він дійсно керував автомобілем НОМЕР_1, та проїхав зазначене перехрестя у відповідності до вимог ПДР України, у тому числі п.16.2 ПДР України. Його доводи щодо недопущення з його боку будь-яких порушень ПДР України інспектор ПП проігнорував, а жодних доказів в підтвердження обставин вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення не надав. Крім того, інспектор ПП розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, чим позбавив можливості реалізації ним процесуальних прав, передбачених ст.256 КУпАП, в той час як закон дозволяє розглядати справи даної категорії виключно за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом на їх розгляд.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримавши позовні вимоги.

Відповідач інспектор УПП в м. Кривому Розі ДПП ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак подав письмові заперечення проти позову (а.с.16-20), в яких просив справу розглянути за його відсутності. Вважаючи його дії правомірними, а винесену постанову обґрунтованою та законною, просив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити з огляду на безпідставність. Зазначив, що 30.10.2017 року під час здійснення патрулювання на перехресті пр-т. Миру та вул. Залізна в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ним був помічений автомобіль НОМЕР_1, водій якого виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофору в порушення п.8.7.3 «е» ПДР України. У звязку з цим з дотримання вимог закону він зупинив водія, яким виявився ОСОБА_1, відрекомендувався йому відповідно до вимог п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомив причину зупинки та попросив предявити водійське посвідчення та документи на автомобіль. Виконавши вимоги ст.278 КУпАП та розяснивши водієві його процесуальні права, він перейшов до розгляду справи по суті. Під час розгляду справи по суті в підтвердження факту допущення порушення, яке ОСОБА_1 категорично заперечував, інспектор надав для огляду відеозапис на автомобільному відео реєстраторі, де, на його переконання, було чітко видно проїзд водієм автомобіля НОМЕР_1, на забороняючий рух червоний сигнал світлофору. Жодних порушень чи обмежень процесуальних прав ОСОБА_1 він не допускав, а від написання пояснень на окремому аркуші відмовився. Після зясування обставин справи та оцінки наявних доказів, він прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП та виніс постанову. Доводи позивача щодо виконання ним вимог п.16.2 ПДР України просив оцінити критично, оскільки за даних умов вони не могли виконуватись водієм, оскільки останній маневр повороту на перехресті не виконував, а рухався прямо без зміни напрямку руху. Також зазначив, що положеннями діючого законодавства України не заборонено розгляд справи про адміністративне правопорушення інспектором ПП на місці зупинки транспортного засобу. Доказів тому, що позивач не вчиняв порушення, останній суду не надав. Предявленням ним позову, на переконання відповідача, ОСОБА_1 має намір спотворити дійсні обставин справи та ухилитись від відповідальності за вчинене ним порушення.

За даних обставин, з урахуванням позиції сторін по справі, суд вважає за можливе в порядку ч.4 ст.122 КАС України справу розглянути в порядку письмового провадження за наявним обсягом доказів.

Суд, врахувавши позицію позивача, доводи та заперечення відповідача, дослідивши письмові докази, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Судовим розглядом встановлено, що 30.10.2017 року інспектором ПП ОСОБА_2 винесено постанову серії БР № 475449 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП у звязку з порушенням п.8.7.3 «е» ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. в дохід держави (а.с.10).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 30.10.2017 року о 21.28 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, проїхав перехрестя вул. Залізна та пр-т. Миру в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на забороняючий рух червоний сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3 «е» ПДР України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП ОСОБА_2 як уповноваженою посадовою особою органу поліції.

Щодо доводів позивача про неправомірність розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу, суд виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.276 КУпАП передбачено альтернативу у виборі місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП: за місцем його вчинення, обліку транспортного засобу або місцем проживання порушника. Крім того, ч.6 ст.276 КУпАП передбачено можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення й в іншому місці.

Аналіз положень глави 22 КУпАП в системному звязку з положеннями глави 17 КУпАП вказує на неможливість ототожнення понять «місце вчинення адміністративного правопорушення» з місцем розгляду справи «на місці вчинення адміністративного правопорушення», які мають різне цільове спрямування та правовий зміст. Так, в контексті ст.276 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачає її розгляд за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення в межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, що також передбачено в п.2.4 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП ОСОБА_2 як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП.

Таким чином, доводи позивача про те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними та неаргументованими, оскільки суперечать положенням ст.ст.213, 222, 258, 276 КУпАП, які містять прямий імперативний припис щодо права уповноваженої посадової особи органу поліції безпосередньо на місці вчинення правопорушення виносити постанову в порядку скороченого провадження.

Разом з тим, посилання позивача на позбавлення його відповідачем можливості належної реалізації ним процесуальних прав, зокрема, права на звернення за правовою допомогою, суд приймає до уваги, оскільки хоча факт розяснення відповідачем ОСОБА_1 його процесуальних прав мав місце, однак оглядом відеозапису з боді-камери на диску DVD-R (а.с.21) встановлено, що інспектор ПП позбавив позивача можливості реалізації ним права на захист, проігнорувавши неодноразові звернення ОСОБА_1 щодо необхідності в допомозі адвоката під час розгляду справи (час 21:16:52, запис № ; час 21:22:00, запис № ), складаючи в цей момент постанову.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофору.

Відповідно до п.8.7.3 «е» ПДР України, червоний сигнал світлофору, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Як визначено ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Вважаючи правомірною постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, інспектор ПП ОСОБА_2 посилався на дійсність невиконання ОСОБА_1 вимог забороняю чого рух червоного сигналу світлофору під час проїзду перехрестя.

Однак, оглядом відеозапису на диску DVD-R, наданого відповідачем в рахунок доведення правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, встановлено, що автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, зупинено інспектором ПП 30.10.2017 року о 21:12 год. (запис № ), в той час як в постанові час вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення зазначено 21:28 год., що не відповідає дійсності. Між іншим на відеозаписі № (час запису 21:28) зафіксовано, що переглядаючи відеозапис з відеореєстратора автомобіля інспектори висловлювали сумнів щодо того, що на відео було зафіксовано рух саме автомобіля НОМЕР_1. Під час предявлення зазначеного відеозапису ОСОБА_1 як доказу, останній зауважив, що на відео зафіксовано рух іншого автомобіля, до керування яким він жодного відношення не мав (час запису 21:14:17, запис № ).

Копію відеозапису, на який посилався інспектор ПП ОСОБА_2 як на єдиний доказ в підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 порушення, він суду не надав.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів в порядку ч.2 ст.71 КАС України в спростування вказаних обставин та наведених позивачем доводів в підтвердження його невинуватості і доведення правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, відповідачем не надано. Свідки, відеозапис з фіксацією самого порушення за часом, який би відповідав часові, зазначеному в постанові, що в сукупності підтвердили б дійсність таких порушень, також відсутні.

Посилання відповідача на не надання позивачем доказів відсутності факту порушення ПДР України, суд оцінює критично, оскільки відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність дій, рішень субєктів владних повноважень, яким є відповідач, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається саме на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

За даних обставин мотивація та докази, наведені у запереченнях відповідача, спростовують обґрунтовану позицію позивача, з якою погоджується суд, зазначивши вказані вище мотиви стосовно цього.

Відповідно до ст.162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про, зокрема, визнання протиправними дій, рішень субєкта владних повноважень, скасування його рішення.

Враховуючи сукупність встановлених судом обставин та доведеність відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а відтак і допущення порушення п.8.7.3 «е» ПДР України, суд приходить до висновку про безпідставність винесеної відповідачем постанови серії БР № 475449 від 30.10.2017 року. У звязку з наведеним суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та необхідність їх задоволення в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.94 КАС України, Постанови Пленуму ВАСУ від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України «Про судовий збір» у звязку із задоволенням адміністративного позову», щодо звільнення від сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд вважає за необхідне судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4-15, 17, 18, 70-72, 77, 79-80, 86, 94, 122, 158-163, 171-2, 185, 186, 254 КАС України, Рішенням КСУ № 3-рп/2015 від 08.04.2015 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії БР №475449 від 30.10.2017 року, винесену інспектором роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП скасувати.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту отримання її копії через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.186 КАС України.

Суддя О.І. Євтушенко