Справа № 810/3399/17
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року № 810/3399/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Кушнової А.О., суддів Панової Г. В. та Панченко Н. Д., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Яготин до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Яготин (далі позивач або ТОВ ОСОБА_1 Яготин) з позовом до Державної фіскальної служби України (далі відповідач або ДФС України), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку в Єдиному реєстрі податкових накладних від 15.08.2017 №80725/37135678 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 19.06.2017 на суму 181627,57 грн., у т.ч. ПДВ в сумі 30271,26 грн. по взаємовідносинах із ТОВ Валком Агроплюс;

- зобовязати ДФС України зареєструвати податкову накладну ТОВ ОСОБА_1 Яготин від 19.06.2017 №8 на суму 181627,57 грн., у т.ч. ПДВ в сумі 30271,26 грн. по взаємовідносинах із ТОВ Валком Агроплюс за днем її подання на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних, а саме 03.07.2017.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що спірним рішенням було відмовлено у реєстрації податкової накладної від 19.06.2017 №8, не зважаючи на її відповідність всім вимогам та критеріям, що встановлені Податковим кодексом України та відповідними підзаконними нормативно-правовими актами. При цьому, оскаржуване рішення ДФС України не містить жодної інформації щодо невідповідності цієї податкової накладної законодавчо встановленій нормі або щодо порушення законодавства при її складанні та поданні до реєстрації в ЄРПН. Також позивач зауважує, що всупереч вимогам п.п. в п.п.201.16.1 п.201.16 ст. 201 ПК України квитанція №1, видана відповідачем платнику податків під час первинної реєстрації податкової накладної від 19.06.2017 №8, не містить жодного переліку документів, які є достатніми для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної в ЄРПН та витребовуються ДФС України у ТОВ ОСОБА_1 Яготин з цією метою.

На підставі цього, позивач вважає, що спірне рішення було прийняте ДФС України з грубим порушенням процедури, встановленої ст. 201 ПК України, та всупереч вимогам постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 29.03.2017 №190 і наказу Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567; рішення по своїй суті не відображає фактичних обставин справи, не ґрунтується на первинних документах, складених ТОВ ОСОБА_1 Яготин та ТОВ Валком Агроплюс для підтвердження господарських операцій між ними, а базується на доказово і юридично непідтверджених субєктивних припущеннях членів комісії ДФС України про відповідність критеріям, викладеним в наказі Мінфіну України від 13.06.2017 №567.

Суд зазначає, що відповідач правом на подання письмових заперечень проти адміністративного позову не скористався.

30.10.2017 через канцелярію суду надійшло клопотання представника позивача від 30.10.2017 про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження (а.с.158).

У судове засідання, призначене на 20.11.2017, представники сторін не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були проінформовані належним чином телефонограмою про вручення тексту повістки про виклик до суду та під розписку безпосередньо у суді (а.с.225, 226).

Згідно з частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Протокольною ухвалою суду від 20.11.2017 постановлено здійснювати подальший розгляд справи №810/3399/17 у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Яготин зареєстровано як юридична особа 24.11.2010 Яготинською районною державної адміністрацією Київської області (ідентифікаційний код 37135678) за адресою: 07700, Київська область, Яготинський район, місто Яготин, вулиця Грушевського, будинок 78, та перебуває на обліку як платник податків з 25.11.2010, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №491823 (а.с.96) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.10.2017 (а.с.92-94).

Позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість з 15.02.2011, про що свідчать дані реєстру платника ПДВ з електронного кабінету платника Державної фіскальної служби України (а.с.95).

13.10.2016 між позивачем та Яготинським відділенням Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області був укладений договір про визнання електронних документів №, який, згідно з пунктом 2 Розділу 1, надає платнику податків можливість подавати до органів ДФС податкові документи в електронному вигляді (а.с.123-125).

З матеріалів справи вбачається, що 13.03.2017 між ТОВ «ОСОБА_1 Яготин» (Продавець) та ТОВ Валком Агроплюс (Покупець) був укладений договір №06, пунктом 1.1 якого передбачено, що продавець передає у власність покупцеві (постачає), а покупець приймає та оплачує (купує) товари у кількості, в одиницях виміру, асортименті, упаковці, за ціною та вартістю, в порядку та на умовах, визначених цим договором. Товаром за цим договором є насіння та/або засоби захисту рослин. Орієнтовні номенклатура, асортимент, кількість, ціна та загальна вартість товару визначаються специфікаціями у відповідних додатках до цього договору (а.с.19-21).

У розділі 2 договору сторони обумовили ціну (вартість) товарів та договору, відповідно до якого ціни товарів визначаються у додатках-специфікаціях. Ціна товарів включає вартість тари, пакування й маркування, а також податок на додану вартість, що нараховується згідно з законодавством України. Ціну (вартість) договору складає загальна вартість фактично поставленого продавцем товару згідно з цим договором. При цьому ціна (вартість) договору та окремих товарів може змінюватися після поставки товарів на суми знижок та інших коригувань цін та вартості в порядку, визначеному цим договором.

Відповідно до пункту 3.1 Розділу 3 договору основні умови оплати товару (форма, розміри та строки оплати) визначаються додатками-специфікаціями до договору з урахуванням положень, визначених цим розділом договору, та можуть передбачати як повну або часткову передплату за партію товару грошовими коштами шляхом банківського переказу на рахунок продавця до фактичного відвантаження товару, так і оплату за партію товару грошовими коштами шляхом банківського переказу на рахунок продавця після фактичного відвантаження товару, що зазначається у додатках-специфікаціях.

Згідно з пунктом 4.1 Розділу 4 договору товар, що постачається продавцем протягом дії цього договору, замовляється та оплачується покупцем, та відвантажується продавцем партіями або їх частинами.

Після підтвердження замовлення продавець, на вимогу покупця, зобовязаний виставити покупцеві рахунок на попередню оплату партії товару згідно з умовами відповідного додатку-специфікації, а покупець зобовязаний оплатити цей рахунок та отримати партію товару у запропоновані продавцем терміни ( абзац 1 пункту 4.4 Розділу 4 договору).

Пунктом 4.5 Розділу 4 договору передбачено, що зобовязання продавця з поставки товару покупцю вважається виконаним, а право власності на товар переходить до покупця з моменту передачі йому товару та підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної на цей товар.

Відповідно до пункту 5.1 Розділу 5 договору приймання товару покупцем за кількістю підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною.

19.06.2017 між позивачем та ТОВ Валком Агроплюс укладено Додаток-специфікацію №9 до договору №06 від 13.03.2017, яким передбачено умови сплати на засоби захисту рослин, а саме, 100% від вартості товару оплачується покупцем до 01 листопада 2017 року, а також умови поставки поставка здійснюється до 19 червня 2017 року (а.с.21 зворотній бік).

Крім цього, вищевказаним додатком-специфікацією №9 до договору №06 від 13.03.2017 передбачено специфікацію товару на поставку, а саме: Тілмор 240 ЕС, Ке у кількості 55 л; Пропульс 25-СЕ 85 л; ОСОБА_3 престо, к.с. (20 л) 17 л; Хармоні класік 0,5 кг; ПАР Тренд-90 5 л; ОСОБА_3 Супер, к.е. 5 л.

Судом встановлено, що 19.06.2017 позивачем був виставлений ТОВ Валком Агроплюс рахунок №8 на оплату за поставку товару згідно додатку-специфікації №9 від 19.06.2017 до Договору №06 від 13.03.2017 на загальну суму 181 627,57 грн., у тому числі ПДВ 30 271,26 грн. (а.с.22).

На виконання умов договору №06 від 13.03.2017 позивачем ТОВ Валком Агроплюс був поставлений товар у кількості, передбаченій додатком-специфікацією №9 від 19.06.2017 до вищевказаного договору, на загальну суму 181 627,57 грн. у тому числі ПДВ 30 271,26 грн., про що свідчить видаткова накладна № 8 від 19.06.2017 (а.с.23).

Перевезення вантажу до місця призначення здійснювалося позивачем автомобілем Пежо Боксер реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 19.06.2017 №ВМ 72, яка містить відмітку про отримання вантажу ТОВ Валком Агроплюс (а.с.24).

Після отримання товару, 02.10.2017 покупцем було перераховано позивачу в якості оплати за поставку товару 181627,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням №772 від 02.10.2017 (а.с.25).

Як вбачається з матеріалів справи, у день фактичного відвантаження товару позивачем за правилом першої події було складено податкову накладну №8 від 19.06.2017 на суму 181627,57 грн. у тому числі ПДВ 30 271,26 грн. (а.с.13).

Після надіслання вказаної податкової накладної до ДФС України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних позивачем була отримана квитанція №1 від 03.07.2017 про зупинення реєстрації податкової накладної №8 від 19.06.2017 (а.с.14).

В якості підстави для зупинення реєстрації податкової накладної відповідачем вказано таке: відповідно до п. 201.16 ст.201 ПК України реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 3402, 3808.. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту в п.п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПКУ, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу.

Судом встановлено, що позивачем через систему електронного документообігу M.E. Doc було надіслано повідомлення №1 від 24.07.2017 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК стосовно податкової накладної від 19.06.2017 №8, в якому викладені наступні пояснення: ТОВ «ОСОБА_1 Яготин» основний вид діяльності оптова торгівля хімічними продуктами та посівним матеріалом. Має ліцензію на торгівлю пестицидами та агрохімікатами з 2011 року. На балансі підприємства знаходиться автомобіль та два автомобіля орендуються на договірних засадах. Знаходяться в оренді два нежитлових приміщення для зберігання продукції, три працівника. З контрагентами заключені договора на поставку та реалізацію товару, співпрацюємо на постійній основі. У ПН №8 від 19.06.2017 була допущена помилка, а саме помилково внесений код товару з УКТ ЗЕД НОМЕР_2» (а.с.15).

До вищевказаного повідомлення позивачем були додані (прикріплені) документи (відскановані копії) у кількості 37 документів, а саме: договір №6 від 13.03.2017; видаткова накладна №8 від 19.06.2017; товарно-транспортна накладна №72 від 19.06.2017; договір поставки №283/16- П від 02.12.2016; видаткова накладна №2379 від 14.03.2017; видаткова накладна №10073 від 28.04.2017; додаток №7556 від 25.04.2017; додаток-специфікація №9 від 19.06.2017; додаток №22471 від 28.12.2016; товарно-транспортна накладна №5252 від 14.03.2017; товарно-транспортна накладна №6191 від 28.04.2017; договір поставки №/1 від 22.12.2016; видаткова накладна №1170 від 27.03.2017; видаткова накладна №4363 від 07.06.2017; специфікація №3596 від 07.06.2017; специфікація №874 від 22.12.2016; товарно-транспортна накладна №РТ1170 від 27.03.2017; договір поставки №СЗР-5 від 20.01.2016; видаткова накладна №1981 від 12.05.2016; видаткова накладна №187/2 від 13.04.2016; специфікація №187 від 19.02.2016; експрес накладна №2496 від 12.05.2016; ліцензія б/н від 10.10.2011; договір відповідального зберігання №33-03 АІ ВЗ від 16.03.2017; договір оренди нежитлового приміщення №030114/СК від 03.01.2014; акт прийому-передачі б/н від 03.01.2014; додаткова угода №1 від 31.12.2014; додаткова угода №2 від 31.12.2015; договір оренди автомобіля №2/06 від 04.01.2016; акт прийому-передачі б/н від 04.01.2016; додаткова угода №1 від 03.01.2017; платіжне доручення №903 від 19.02.2016; платіжне доручення №1364 від 13.03.2017; платіжне доручення №1371 від 20.03.2017; платіжне доручення №1436 від 28.04.2017; сертифікат товару б/н від 17.11.2016; сертифікат товару б/н від 26.05.2016 (а.с.176-212).

Судом встановлено, що Робочою групою Головного управління ДФС у Київській області розглянуто письмові пояснення позивача та додані (прикріплені) документи, що підтверджують здійснення операцій, за результатами яких виписано податкову накладну від 19.06.2017 №8, реєстрація якої зупинена. Розглянувши письмові пояснення та копії документів позивача, Робочою групою Головного управління ДФС у Київській області складено висновок контролюючого органу з пропозицією щодо реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації від 24.07.2017 №1137/37135678 (а.с.151-154).

Як вбачається із вищезазначеного висновку, Робоча група Головного управління ДФС у Київській області надала пропозицію ОСОБА_4 ДФС України щодо відмови у реєстрації податкової накладної від 19.06.2017 №8 в Єдиному реєстрі податкових накладних у звязку із тим, що надані документи не є достатніми для прийняття ОСОБА_4 ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

З матеріалів справи вбачається, що за результатом розгляду наданих позивачем пояснень та документів ДФС України було прийнято рішення від 15.08.2017 №80725/37135678 про відмову у реєстрації податкової накладної від 19.06.2017 №8 (а.с.12).

В якості підстави прийняття такого рішення ДФС України зазначено про надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Не погоджуючись з правомірністю прийнятого рішення, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання його протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні / розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов'язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом ОСОБА_2 України.

Такий Порядок був затверджений постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 29 грудня 2010 р. № 1246 (з наступними змінами, далі Порядок №1246).

Згідно з пунктом 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, щодо відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу.

Наведене положення відповідає пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України, яким закріплено, що в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з пунктом 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом ОСОБА_2 України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

а) порядковий номер та дата складення податкової накладної / розрахунку коригування;

б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування;

в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, законодавчо закріплено, що після надсилання платником податків складеної ним податкової накладної (розрахунку коригування) до ДФС України в автоматизованому режимі (тобто без участі працівників контролюючого органу) проводиться, серед іншого, перевірка відповідності цієї податкової накладної (розрахунку коригування) критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення її реєстрації.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджені Наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (далі Критерії, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Цим же наказом затверджений вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Перелік №567, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з підпунктом 1 пункту 6 Критеріїв, який був зазначений відповідачем в квитанції №1 від 03.07.2017 в якості підстави для зупинення реєстрації податкової накладної від 19.06.2017 №8, моніторинг податкової накладної / розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 % загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної / розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 1 Переліку №567 для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв, визначений такий вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Суд зауважує, що вказаний перелік документів є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пункту 2 Переліку №567 письмові пояснення та копії документів, зазначені у Переліку, платник податку подає до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Згідно з підпунктом 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Зазначена комісія приймає рішення про:

- реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом ОСОБА_2 України.

Такі підстави встановлені постановою Кабінетом ОСОБА_2 України від 29.03.2017 №190 Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації, якою закріплено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

З матеріалів справи вбачається, що саме остання обставина (надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування) була зазначена ДФС України в якості підстави прийняття спірного рішення.

Така підстава для відмови у реєстрації податкової накладної за своєю суттю є складною, оскільки містить у своєму складі два можливі критерії: наявність порушень у наданих копіях документів; недостатність наданих копій документів.

При цьому, конструкція наведеної вище норми постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 29.03.2017 №190 містить сполучники та/або, що свідчить про альтернативну можливість існування тієї чи іншої підстави для відмови. Зазначене свідчить про те, що під час розгляду справи та прийняття рішення у ній ОСОБА_4 ДФС України повинна встановити конкретну обставину із двох наведених, або ж зазначити про існування двох підстав без використання сполучника або.

Суд зазначає, що в якості недостатності наданих платником податків документів для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування слід розуміти надання таким платником не всіх документів, передбачених Переліком №567.

У свою чергу, така підстава для прийняття ОСОБА_4 ДФС України рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування як надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства, потребує викладення ОСОБА_4 у такому рішенні мотивів його прийняття з посиланням на факти, які безумовно свідчать про недостовірність наданих платником податків документів.

Відповідно до пункту 16 Порядку роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 566 ОСОБА_4 розглядаються письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 розділу V Податкового кодексу України (далі - Кодекс), а також висновок контролюючого органу з пропозицією щодо реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації.

Пунктом 18 цього Порядку передбачено, що ОСОБА_4 може перевірити подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, в тому числі електронні, одержані від інших платників податків, засобів масової інформації тощо).

Згідно з пунктом 5.1 Регламенту комісії ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженого Наказом Державної фіскальної служби України від 26 червня 2017 року № 450, матеріали, що виносяться на розгляд ОСОБА_4 ДФС, включають, серед іншого: письмові пояснення та/або копії документів платника податку стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації; Таблицю даних платника податку, яка надана платником податку до ДФС; висновок контролюючих органів з пропозицією щодо реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Таким чином, на відміну від зупинення реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування), яке відбувається в автоматизованому режимі засобами програмного забезпечення ДФС України, прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування) потребує проведення ОСОБА_4 ДФС України відповідного засідання, на якому членами ОСОБА_4 розглядаються та аналізуються надані платником податків документи та пояснення з метою прийняття обґрунтованого рішення зі спірного питання.

У той же час, суд звертає увагу на те, що у спірному рішенні від 15.08.2017 №80725/37135678 про відмову у реєстрації податкової накладної від 19.06.2017 №8 не зазначено, які саме документи, надані позивачем, були складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної; ДФС України не наведені мотиви неврахування чи відхилення наданих позивачем пояснень та документів.

Спірним рішенням ДФС було відмовлено у реєстрації податкової накладної з підстави надання платником податку копії документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття рішення комісією ДФС про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

При цьому, ДФС України лише процитовано норму законодавства без будь-якої конкретизації обставин: чи то надані позивачем копії документів складені з порушеннями вимог законодавства, а якщо так, то яких саме; чи то копії наданих документів є недостатніми для прийняття позитивного рішення, а якщо так, то яких саме документів згідно з Переліком №567 не надано; чи то існують обидві зазначені передумови для відмови у реєстрації.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, серед іншого, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Водночас, суд зауважує, що оскаржуване рішення фактично не містить чіткого визначення підстав та мотивів для прийняття ДФС України рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, що свідчить про його необґрунтованість.

Керуючись закріпленим в статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України принципом офіційного з'ясування всіх обставин у справі, який передбачає вжиття судом передбачених законом заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, суд зазначає наступне.

Як вище встановлено судом, позивачем було реалізовано ТОВ Валком Агроплюс за договором №06 від 13.03.2017 наступний товар: Тілмор 240 ЕС, Ке у кількості 55 л; Пропульс 25-СЕ 85 л; ОСОБА_3 престо, к.с. (20 л) 17 л; Хармоні класік 0,5 кг; ПАР Тренд-90 5 л; ОСОБА_3 Супер, к.е. 5 л.

Так, з матеріалів справи вбачається, що реалізований позивачем ТОВ Валком Агроплюс товар, а саме: Хармоні класік у кількості 0,5 кг та ПАР Тренд-90 5 л, був придбаний ним у ПП Агропром-Центр () за договором поставки товару №СЗР-5 від 20.01.2016 (далі договір №СЗР-5 від 20.01.2016) (а.с.28-31).

Відповідно до пункту 3.1. Розділу ІІІ договору №СЗР-5 від 20.01.2016 ціна партії товару й загальна його вартість указуються в Специфікації. Сторони встановлюють ціну товару та розміри платежів в гривнях та визначають їх еквівалент у відповідній іноземній валюті (Євро/Долар США), відповідно до валютного курсу, встановленому у Специфікації за домовленістю сторін.

Підставою для оплати за товар є рахунок постачальника, що надсилається покупцеві по факсу та/або електронній пошті. Без рахунку, виписаного постачальником, передплата (оплата) не проводиться. Рахунок є дійсним для оплати тільки протягом 2 (двох) робочих днів з дати його виписки постачальником. У випадку, якщо постачальник не отримав від покупця оплату протягом 2 (двох) робочих днів з дати виставлення рахунку, покупець зобовязаний звернутися до постачальника за новим рахунком (пункт 3.2. Розділу ІІІ договору №СЗР-5 від 20.01.2016).

Пунктами 3.4. 3.7. Розділу ІІІ договору №СЗР-5 від 20.01.2016 передбачено, що строки оплати товару вказуються в специфікації. Якщо товар буде поставлено з відстроченням розрахунків на визначений строк в специфікації, це вважатиметься товарним кредитом в розумінні ПКУ і ст. 694 ЦКУ.

Покупець зобовязаний оплатити постачальникові товар у строки й порядку, зазначеному в специфікації, а також здійснити корегування ціни товару в порядку, передбаченому дійсним договором (специфікацією).

Покупець здійснює розрахунки з постачальником за товар у безготівковій формі.

Датою оплати партії товару вважається дата надходження коштів у повному обсязі, згідно умов специфікації, на рахунок постачальника.

19.02.2016 відповідно до специфікації СЗР-5/16/000000187 до договору поставки товару №СЗР-5 від 20.01.2016 сторони погодили наступне: найменування товару, кількість, ціну за одиницю без ПДВ, загальну вартість відвантаження без ПДВ; строк поставки по 20.03.2016; умови поставки СРТ, 07700, Київська обл., Яготинський район, місто Яготин, вулиця Грушевського, будинок 78; вартість товару 88210,00 грн.; строк оплати 19.02.2016 (а.с.31, зворотній бік).

Так, 19.02.2016 ПП Агропром-Центр виставило позивачу рахунок на оплату №187 на загальну суму 88 210,00 грн. у тому числі ПДВ 14 701,67 грн. (а.с.32).

Вказаним рахунком було визначено номенклатуру та кількість, перелік товару, який мав бути поставлений позивачу:

ОСОБА_5 ПАР Тренд-90 у кількості 100 л на суму без ПДВ 12083,33 грн.;

ОСОБА_5 Хармоні Класік 75 в.г. у кількості 12 кг на суму без ПДВ 61425,00 грн.

ТОВ «ОСОБА_1 Яготин» здійснено оплату товару, передбаченого рахунком на оплату №187 від 19.02.2016, на загальну суму 88210,00 грн., у тому числі ПДВ 14 701,67 грн., що підтверджується платіжним дорученням №903 від 19.02.2016 (а.с.34).

Після отримання коштів ПП Агропром-Центр позивачу був поставлений товар: гербіцид ПАР Тренд-90, 5л у кількості 100 л на загальну суму 15 000,00 грн., у тому числі ПДВ 2500,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 12.05.2016 №1981 (а.с.33); гербіцид Хармоні Класік 75 в.г. у кількості 12 кг на загальну суму 73710,00 грн., у тому числі ПДВ 12285,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 13.04.2016 №187/2 (а.с.36).

Вказаний асортимент та кількість товару були доставлені позивачу ТОВ «Нова Пошта» згідно експрес-накладної №2496 від 12.05.2016 (а.с.35) та експрес-накладної №0614 від 11.04.2016 (а.с.37).

У день отримання від позивача коштів за товар, 19.02.2016 ПП Агропром-Центр було складено податкову накладну №181 на загальну суму 88210,00 грн. у тому числі ПДВ 14 701,67 грн. та подано на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних, яка була успішно зареєстрована (а.с.38).

Також суд зазначає, що реалізований позивачем ТОВ Валком Агроплюс товар, а саме: ОСОБА_3 Супер, к.е. у кількості 5 л. та ОСОБА_3 престо, к.с. 17 л, був придбаний ним у ТОВ «Украгропротект» () за договором поставки №/1 від 22.12.2016 (далі договір №/1 від 22.12.2016) (а.с.44 -48).

Згідно з пунктами 3.1.-3.4. Розділу 3 договору №/1 від 22.12.2016 ціна товару визначається у специфікаціях.

Загальна вартість товару, що поставляється по цьому договору (сума договору), визначається на підставі всіх специфікацій до цього договору, складених протягом терміну його дії.

Ціна товару включає вартість пакування, маркування, завантаження, тари, піддонів (зі наявності). Тара та піддони (у разі наявності) поставляються разом із товаром та є безповоротними.

Ціна товару виражається в національній валюті України гривні.

Відповідно до підпункту 3.7.1. пункту 3.7. Розділу 3 договору №/1 від 22.12.2016 постачальник, без окремої письмової вимоги покупця, складає податкові накладні та надсилає їх покупцю в електронному вигляді за допомогою модуля електронного документообігу в програмному забезпеченні «M.E.DOC IS» або за допомогою безкоштовного WEB сервісу M.E.DOC-Online.

20.03.2017 відповідно до специфікації №874 до договору поставки №/1 від 22.12.2016 сторони домовились про поставку товару (засоби захисту рослин) із зазначенням найменування останнього; у загальній кількості 881 л/кг/міг./пак./кор.; загальна вартість товару з ПДВ складає еквівалент 7133,58 доларів США, що станом на 20.03.2017 складає 192035,88 грн. у тому числі ПДВ 32005,98 грн. Також сторони визначили грошовий еквівалент в іноземній валюті; здійснення оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника у порядку 30% від загальної вартості товару, що становить еквівалент 2140,07 дол. США до 01.04.2017, 70% від загальної вартості товару, що становить еквівалент 4993,51 дол. США до 15.10.2017; базис поставки товару EXW склад постачальника (згідно Інкотермс у редакції 2010 року), місце розташування якого: 03164, м. Київ, вул. Малинська, 20 (а.с.48 зворотній бік).

Так, 20.03.2017 ТОВ «Украгропротект» виставило позивачу рахунок на оплату №874 на загальну суму 192035,88 грн. у тому числі ПДВ 32005,98 грн. (а.с.49).

Вказаним рахунком було визначено номенклатуру та кількість, перелік товару, який мав бути поставлений позивачу:

ОСОБА_5 Імпреза (20л) у кількості 20 л на суму без ПДВ 6730,00 грн.;

ОСОБА_5 Перун (20л) у кількості 40 л на суму без ПДВ 4307,20 грн.;

ОСОБА_5 Сора-Нет, к.е. (20л) у кількості 340 л на суму без ПДВ 54916,80 грн.;

ОСОБА_5 Аксакал (0,5кг) у кількості 6 кг на суму без ПДВ 13325,40 грн.;

ОСОБА_5 Муссон, к.с. (5л) у кількості 360 л на суму без ПДВ 50072,40 грн.;

ОСОБА_3 Престо, к.с. (20л) у кількості 40 л на суму без ПДВ 19741,60 грн.;

ОСОБА_3 Супер, к.е. (5л) у кількості 75 л на суму без ПДВ 10936,50 грн.

ТОВ «ОСОБА_1 Яготин» здійснено оплату товару у розмірі 30% від загальної вартості, передбаченої рахунком на оплату №874 від 20.03.2017, на суму 57610,76 грн., у тому числі ПДВ 9601,79 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1371 від 20.03.2017 (а.с.50).

Після отримання коштів ТОВ «Украгропротект» позивачу був поставлений товар на загальну суму 144 279,48 грн. у тому числі ПДВ 24046,58 грн., а саме: ОСОБА_5 Перун, к.с. (20л) у кількості 40 л на суму без ПДВ 4307,20 грн.; ОСОБА_5 Сора-Нет, к.е. (20л) у кількості 340 л на суму без ПДВ 54916,80 грн.; ОСОБА_5 Муссон, к.с. (5л) у кількості 360 л на суму без ПДВ 50072,40 грн.; ОСОБА_3 Супер, к.е. (5л) у кількості 75 л на суму без ПДВ 10936,50 грн., що підтверджується видатковою накладною від 27.03.2017 №1170 (а.с.51).

Перевезення вказаного асортименту та кількості товару до місця призначення ТОВ «ОСОБА_1 Яготин» здійснювалося ТОВ «Украгропротект» автомобілем НОМЕР_3, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 27.03.2017 №РТ 1170, яка містить відмітку про отримання вантажу позивачем (а.с.52).

У день отримання від позивача коштів у розмірі 30% від загальної вартості товару, 27.03.2017 ТОВ «Украгропротект» було складено податкову накладну №263 на загальну суму 86 668,72 грн. у тому числі ПДВ 14 444,79 грн. та подано на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних, яка була успішно зареєстрована (а.с.53).

Також, 07.06.2017 ТОВ «Украгропротект» виставило позивачу рахунок на оплату №3596 на загальну суму 62514,00 грн. у тому числі ПДВ 10419,00 грн. (а.с.55).

Вказаним рахунком було визначено номенклатуру та кількість, перелік товару, який мав бути поставлений позивачу:

ОСОБА_5 Харума, к.е. (20л) у кількості 20 л на суму без ПДВ 4638,40 грн.;

ОСОБА_3 Престо, к.с. (20л) у кількості 40 л на суму без ПДВ 24680,00 грн.;

ОСОБА_5 Штефтрел, р.к. (5л) у кількості 25 л на суму без ПДВ 9134,75 грн.;

ОСОБА_5 Муссон, к.с. (5л) у кількості 75 л на суму без ПДВ 12799,50 грн.;

ОСОБА_5 (0,5 кг) у кількості 0,5 кг на суму без ПДВ 842,35 грн.;

ТОВ «ОСОБА_1 Яготин» здійснено оплату товару, передбаченого рахунком на оплату №3596 від 07.06.2017, на суму 15981,62 грн., у тому числі ПДВ 2663,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1522 від 07.06.2017 (а.с.57).

Після отримання коштів ТОВ «Украгропротект» позивачу був поставлений товар на загальну суму 51552,30 грн. у тому числі ПДВ 8592,05 грн., а саме: ОСОБА_5 Харума, к.е. (20л) у кількості 20 л на суму без ПДВ 4638,40 грн.; ОСОБА_3 Престо, к.с. (20л) у кількості 40 л на суму без ПДВ 24680,00 грн.; ОСОБА_5 Муссон, к.с. (5л) у кількості 75 л на суму без ПДВ 12799,50 грн.; ОСОБА_5 (0,5 кг) у кількості 0,5 кг на суму без ПДВ 842,35 грн., що підтверджується видатковою накладною від 07.06.2017 №4363 (а.с.56).

Вказаний асортимент та кількість товару були доставлені позивачу ТОВ «Нова Пошта» згідно експрес-накладної №2617 від 07.06.2017 (а.с.58).

У день отримання від позивача коштів, 07.06.2017 ТОВ «Украгропротект» було складено податкову накладну №685 на загальну суму 51552,30 грн. у тому числі ПДВ 8592,05 грн. та подано на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних (а.с.172-173). Згідно Квитанції №1 від 26.06.2017 вказана податкова накладна була успішно зареєстрована (а.с.174).

Також суд зазначає, що реалізований позивачем ТОВ Валком Агроплюс товар, а саме: Тілмор 240 ЕС, Ке у кількості 55 л та Пропульс 25-СЕ 85 л, був придбаний ним у ТОВ «Спектр Агро» () за договором поставки №283/16-П від 02.12.2016 (далі договір №283/16-П від 02.12.2016) (а.с.68-70).

Відповідно до пункту 2.1. Розділу 2 договору №283/16-П від 02.12.2016 ціна договору становить загальну вартість товару, визначену із врахуванням вимог п.п.2.2-2.3 договору, що передається за цим договором та сума належних до сплати відсотків за користування товарним кредитом. Ціна товару встановлюється у гривнях і відображається в додатках до договору.

Пунктом 2.4. Розділу 2 договору №283/16-П від 02.12.2016 визначено, що покупець проводить розрахунки з постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) товару, визначеної із врахуванням вимог п.п.2.2-2.3, у вигляді авансової частини та відстороненого платежу, в розмірах, вказаних в додатках до договору, шляхом перерахування коштів в національній валюті на банківський рахунок постачальника, вказаного в тексті цього договору.

Товар, що був переданий покупцю в межах цього договору тільки згідно накладних (без укладення додатків), підлягає повній оплаті з врахуванням умов п.п.2.2-2.4 цього договору, не пізніше 01 грудня 2016 року (пункт 2.5. Розділу 2 договору №283/16-П від 02.12.2016).

Згідно з пунктом 2.6. Розділу 2 договору №283/16-П від 02.12.2016 за користування товарним кредитом, покупець сплачує на користь постачальника відсотки, розмір яких передбачений додатком до договору. Сума відсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обовязковій оплаті покупцем.

Строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого додатком до договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання товару покупцем, та закінчується в день повного розрахунку покупцем за поставлений товар. Покупець має право провести дострокову оплату вартості (ціни) товару. В цьому випадку, відсотки нараховуються та сплачуються за фактичну кількість днів користування товарним кредитом (пункти 2.6., 2.7. Розділу 2 договору №283/16-П від 02.12.2016).

Пунктом 2.12. Розділу 2 договору №283/16-П від 02.12.2016 передбачено, що моментом переходу права власності на товар від постачальника до покупця є дата виписки видаткової накладної на товар та/або, при необхідності, підписання інших документів, що посвідчують факт передачі товару покупцю.

28.12.2016 відповідно до додатку №1/СА000022471 до договору №283/16-П від 02.12.2016 сторони визначили номенклатурну групу товару (ЗЗР): групу товару; назву товару; одиницю виміру; кількість; суму без ПДВ, що загалом складає 835582,85 грн.; ПДВ на загальну суму 167116,57 грн.; суму з ПДВ у загальному розмірі 1002699,42 грн.; строк поставки до 05.04.2017; базис поставки товару - DAP м. Яготин, а також графік оплати товару покупцем (а.с.71).

ТОВ «Спектр Агро» виставило позивачу рахунок на оплату №2690 від 13.03.2017 на загальну суму 38627,82 грн. у тому числі ПДВ 6437,97 грн. (а.с.72).

Вказаним рахунком було визначено товар, кількість, ціну без ПДВ, суму без ПДВ, який мав бути поставлений позивачу: Тілмор 240 ЕС, КЕ у кількості 55 л на суму без ПДВ 32189,85 грн.

Крім цього вищевказаним рахунком передбачено, до останній підлягає оплаті до 13.03.2017.

ТОВ «ОСОБА_1 Яготин» здійснено оплату товару на суму 372 198,98 грн., у тому числі ПДВ 62 033,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1364 від 13.03.2017 (а.с.73).

Після отримання коштів ТОВ «Спектр Агро» позивачу був поставлений товар на загальну суму 469 937,04 грн. у тому числі ПДВ 78 322,84 грн., а саме: Топсін М-500, КС 5л серії 0361015 у кількості 150 л на суму без ПДВ 50463,00 грн.; Ямато, СЕ серії 23ES1L у кількості 260 л на суму без ПДВ 102741,60 грн.; Пропоніт 720, к.с. серії 16FHL106 у кількості 60 л на суму без ПДВ 17894,40 грн.; Солігор 425 ЕС, КЕ серії ЕСЕ2103656 у кількості 115 л на суму без ПДВ 63130,40 грн.; Церон 480 SL, B.P.K серії ЕМ4Н004507 у кількості 60 л на суму без ПДВ 26962,20 грн.; Медісон 263 SC КС серії EV58002449 у кількості 130 л на суму без ПДВ 84415,50 грн.; Тілмор 240 ЕС КЕ серії FCE2103674 у кількості 55 л на суму без ПДВ 32189,85 грн.; Февер 300 FS, TH серії ЕМ4L014819304 у кількості 3 л на суму без ПДВ 8290,35 грн.; Февер 300 FS, TH серії ЕМ4L020006 у кількості 2 л на суму без ПДВ 6526,90 грн., що підтверджується видатковою накладною від 14.03.2017 №2379 (а.с.74).

Перевезення вказаного асортименту та кількості товару до місця призначення ТОВ «ОСОБА_1 Яготин» (вантажоодержувач) здійснювалося ФОП ОСОБА_6 (автомобільний перевізник) на замовлення ТОВ «Спектр Агро» (вантажовідправник) автомобілем Рено реєстраційний номер НОМЕР_4, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 14.03.2017 №5252, яка містить відмітку про отримання вантажу позивачем (а.с.75).

Після отримання від позивача коштів та поставки товару, ТОВ «Спектр Агро» було складено податкову накладну від 14.03.2017 №915 на загальну суму 469 937,04 грн. у тому числі ПДВ 78 322,84 грн. та подано на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних, яка була успішно зареєстрована (а.с.82).

Крім цього, 25.04.2017 відповідно до додатку №1/СА000007556 до договору №283/16-П від 02.12.2016 сторони визначили номенклатурну групу товару (ЗЗР): групу товару; назву товару; одиницю виміру; кількість; суму без ПДВ, що загалом складає 131213,65 грн.; ПДВ на загальну суму 26242,73 грн.; суму з ПДВ у загальному розмірі 157456,38 грн.; строк поставки до 01.05.2017; базис поставки товару - DAP м. Яготин, а також графік оплати товару покупцем (а.с.77).

ТОВ «Спектр Агро» виставило позивачу рахунок на оплату №6617 від 25.04.2017 на загальну суму 116697,18 грн. у тому числі ПДВ 19449,53 грн. (а.с.78).

Вказаним рахунком було визначено товар, кількість, ціну без ПДВ, суму без ПДВ, який мав бути поставлений позивачу: Пропульс 250 SE у кількості 85 л на суму без ПДВ 97247,65 грн.

Крім цього вищевказаним рахунком передбачено, до останній підлягає оплаті до 25.04.2017.

ТОВ «ОСОБА_1 Яготин» здійснено оплату товару на суму 393506,52 грн., у тому числі ПДВ 65584,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1436 від 28.04.2017 (а.с.79).

Після отримання коштів ТОВ «Спектр Агро» позивачу був поставлений товар на загальну суму 161985,18 грн. у тому числі ПДВ 26997,53 грн., а саме: Пропульс 250 SE, СЕ серії EV58002436 у кількості 85 л на суму без ПДВ 97247,65 грн.; Пульсар 40, РК серії НОМЕР_5 у кількості 50 л на суму без ПДВ 37740,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 28.04.2017 №10073 (а.с.80).

Перевезення вказаного асортименту та кількості товару до місця призначення ТОВ «ОСОБА_1 Яготин» (вантажоодержувач) здійснювалося ФОП ОСОБА_6 (автомобільний перевізник) на замовлення ТОВ «Спектр Агро» (вантажовідправник) автомобілем Рено реєстраційний номер НОМЕР_4, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 28.04.2017 №6191, яка містить відмітку про отримання вантажу позивачем (а.с.81).

Після отримання від позивача коштів та поставки товару, ТОВ «Спектр Агро» було складено податкову накладну від 28.04.2017 №4213 на загальну суму 161985,18 грн. у тому числі ПДВ 26997,53 грн. та подано на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних, яка була успішно зареєстрована (а.с.83).

Суд зазначає, що всі вищевказані документи, надані позивачем, не мають дефекту форми, змісту або походження, які у силу частини другої статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, спричинили б втрату первинними документами юридичної сили, та підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Отже, відповідність обсягу наявної у позивача продукції обсягам реалізації, відображеним у податковій накладній від 19.06.2017 №8, підтверджується належними та допустимими письмовими доказами, які, як зазначено вище, за допомогою системи електронного документообігу M.E. Doc були надіслані позивачем ОСОБА_7 фіскальній службі України для врахування під час вирішення питання про реєстрацію зазначеної податкової накладної.

Разом з тим, ДФС України, незважаючи на вищевказане повідомлення ТОВ ОСОБА_1 Яготин та додані до нього документи, що підтверджують факти, викладені у повідомленні, прийнято спірне рішення від 15.08.2017 №80725/37135678 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 19.06.2017, без зазначення, як було вказано вище, мотивів неврахування наданих позивачем документів.

Суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, Онер'їлдіз проти Туреччини [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і Тошкуце та інші проти Румунії (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах Онер'їлдіз проти Туреччини (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та Беєлер проти Італії (Beyeler v. Italy), п. 119).

Крім того, Резолюцією ОСОБА_8 ОСОБА_2 Європи 77 (31) від 28.09.1977 урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.

Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

У ході реалізації цих принципів слід ураховувати належним чином вимоги щодо належного та ефективного управління, а також інтереси третіх сторін та основні публічні інтереси. У випадках, коли вимоги зумовлюють необхідність внесення змін або вилучення одного чи більше принципів у конкретних випадках або в специфічних сферах публічної адміністрації, слід докласти всіх можливих зусиль, відповідно до фундаментальних цілей цієї резолюції, для досягнення якомога вищого ступеня справедливості.

Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред'явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що дії ДФС України по прийняттю спірного рішення, в якому не наведені мотиви його ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчить про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених у Резолюції ОСОБА_8 ОСОБА_2 Європи 77 (31) від 28.09.1977, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати у подальшому свою господарську діяльність.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Однак, під час розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, не навів мотивів прийняття спірного рішення та неврахування наданих позивачем ОСОБА_4 ДФС України документів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що, враховуючи наявність у позивача передбачених чинним законодавством України документів, які свідчать про реальність проведення господарської операції між позивачем та ТОВ Валком Агроплюс, та приймаючи до уваги те, що такі документи були надані Товариством з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Яготин відповідачеві, останній не мав правових підстав для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної від 19.06.2017 №8.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог ТОВ ОСОБА_1 Яготин про визнання протиправним та скасування спірного рішення ОСОБА_4 Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 15.08.2017 №80725/37135678.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкову накладну від 19.06.2017 №8 в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних віднесено до обовязків платника податків.

Натомість, наведені норми розраховані на відсутність спірних правовідносин, позаяк у випадку зупинення реєстрації податкової накладної механізм її подальшої реєстрації в ЄРПН є іншим, оскільки відповідні повноваження законодавчо покладені на ОСОБА_4 ДФС України.

Згідно з п.п.201.16.4 п.201.16 ст.201 ПК України податкова накладна / розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналогічні положення закріплені в п.19 Порядку №1246.

При цьому, пунктом 20 Порядку №1246 передбачено, що у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, реєстрація в ЄРПН податкової накладної, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням ДФС України.

Враховуючи встановлені судом обставини протиправного прийняття ДФС України рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН та відсутність законодавчо закріплених перешкод для такої реєстрації, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобовязання ДФС України зареєструвати в ЄРПН спірну податкову накладну.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом другим частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

За приписами пункту 2 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Аналізуючи дані положення Кодексу, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Як вбачається з положень Рекомендації ОСОБА_8 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої ОСОБА_8 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого субєкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 №1380/5, дискреційні повноваження сукупність прав та обовязків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов'язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб'єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб'єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні субєктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у субєкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобовязання судом субєкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Так, Пленум Вищого адміністративного суду України в пункті 10.3 Постанови від 20 травня 2013 року № 7 Про судове рішення в адміністративній справі зазначив, що суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Суд зазначає, що дискреційні функції Державної фіскальної служби України як суб'єкта владних повноважень під час прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної в ЄРПН досить жорстко обмежені у законодавчому порядку, оскільки Наказом Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017 визначений вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З урахуванням тієї обставини, що під час розгляду справи у суді позивачем доведено надання ним до ДФС України всіх документів, визначених Переліком №567 як достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, та підтвердження належної форми та змісту цих документів, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, у звязку з чим повний та ефективний захист порушеного права позивача потребує зобовязання ДФС України здійснити реєстрацію податкової накладної від 19.06.2017 №8 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до положень статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі ОСОБА_6 проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

У даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Яготин від 19.06.2017 №8, є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем за заявлені позовні вимоги немайнового характеру сплачено судовий збір у розмірі 4800,00 грн. згідно платіжного доручення № 1707 від 06.10.2017, оригінал якого міститься у матеріалах справи (а.с.2).

Верховний Суд України у постанові від 14.03.2017 (справа №П/800/559/16) зазначив про те, що системний аналіз частини першої статті 6, частини другої статті 162, частини п'ятої статті 171-1 КАС дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

Отже, суд зазначає, що у даному випадку вимога про визнання протиправним та скасування рішення ДФС України про відмову у реєстрації податкової накладної та зобовязання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, у реєстрації якої було протиправно відмовлено оспорюваним рішенням, є однією позовною вимогою, за звернення до суду із якою підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Відповідно до вимог Закону України Про судовий збір надмірно сплачений судовий збір може бути повернутий з Державного бюджету за клопотанням особи. Враховуючи відсутність такого клопотання на день постановлення судом рішення по справі, суд позбавлений можливості вирішити питання про повернення надмірно сплаченої суми у розмірі 3200,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Приймаючи до уваги обставини справи, суд вважає за необхідне зобов'язати ОСОБА_7 фіскальну службу України, яка є суб'єктом владних повноважень, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, з таким розрахунком, щоб суб'єкт владних повноважень мав реальну можливість виконати судове рішення у визначений законом і цим рішенням спосіб з урахуванням об'єктивних обставин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку в Єдиному реєстрі податкових накладних від 15.08.2017 №80725/37135678 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 19.06.2017.

3. Зобовязати ОСОБА_7 фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 19.06.2017 №8, подану Товариством з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Яготин, на суму 181627,57 грн., у т.ч. ПДВ у сумі 30271,26 грн. по взаємовідносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю Валком Агроплюс днем її фактичного подання - 03.07.2017.

4. Стягнути судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Яготин (ідентифікаційний код 37135678, місцезнаходження: 07700, Київська область, Яготинський район, місто Яготин, вулиця Грушевського, будинок 78) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної фіскальної служби України (ідентифікаційний код 39292197, місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8).

5. Зобовязати ОСОБА_7 фіскальну службу України подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дати набрання судовим рішенням законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий - суддя Кушнова А.О.

Судді: Панова Г. В.

ОСОБА_9