Справа № 813/4627/17
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

813/4627/17

У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

22 грудня 2017 року № 813/4627/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Коморного О.І.,

секретар судового засідання Гавірко О.О.,

за участю

представника позивача без виклику

відповідача 1 без виклику

представника відповідача 2, 3 без виклику

представника третьої особи без виклику

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання про забезпечення позову ТзОВ "Наша справа Аутдор" у справі за позовом ТзОВ "Наша справа Аутдор" до Львівської обласної державної адміністрації, Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії , -

встановив:

ТзОВ “Наша справа Аутдор” звернулося до суду з позовом до Львівської обласної державної адміністрації, Департаменту економічної політики Львівської міської ради та Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа на стороні відповідача КП “Адміністративно-технічне управління” про:

- визнання протиправним неналежного виконання Львівською обласною державною адміністрацією обов'язку зі здійснення контролю за додержанням абзацу 2 п. 6 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою КМУ від 29.12.2003 р. №2067, на території м. Львова Департаментом економічної політики Львівської міської ради, як робочим органом, до повноважень якого належить розгляд заяв ТзОВ “Наша справа аутдор”, як розповсюджувача реклами про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами;

- визнання протиправними дій Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради з продовження терміну розгляду заяв про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами;

- зобов'язання виконавчого комітету Львівської міської ради та Департаменту економічної політики Львівської міської ради оформити продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, відповідно:

№ 1-12-10-135, 1-12-10-136, 1-12-10-137, 1-12-10-145, 1-12-10-147, 1-12-10-178, 1-12-10-182, 1-12-10-183, 1-12-10-184, 1-12-10-185, 1-12-10-186, 1-12-10-188, 1-12-10-189, 1-13-01-006, 1-13-01-007, 1-13-02-032, 1-15-03-006, 2-11-07-078, 2-12-10-112, 2-12-10-113, 2-12-10-115, 2-12-10-116, 2-12-10-119, 2-12-10-120, 2-12-10-121, 2-12-10-122, 2-12-10-125, 2-12-10-126, 2-12-10-127, 2-12-10-129, 2-12-10-130, 2-12-10-133, 2-12-10-135, 2-12-10-136, 2-12-10-137, 2-12-10-139, 2-12-10-142, 2-12-10-143, 2-12-10-144, 2-12-10-145, 2-12-10-146, 2-12-11-174, 2-13-10-096, 2-13-10-097, 2-14-08-020, 2-15-07-013, 3-11-04-040, 3-12-10-108, 3-12-10-109, 3-12-10-110, 3-12-10-111, 3-12-10-113, 3-12-10-114, 3-12-10-115, 3-12-10-116, 3-12-10-117, 3-12-10-119, 3-12-10-120, 3-12-10-121, 3-12-10-122, 3-12-10-123, 3-12-10-124, 3-12-10-125, 3-12-10-126, 3-12-10-127, 3-12-10-129, 3-12-10-137, 3-13-01-004, 3-13-10-061, 3-13-10-062, 3-13-12-074, 3-15-04-008, 1-12-10-152, 1-12-10-153, 1-12-10-155, 1-12-10-156, 1-12-10-157, 1-12-10-158, 1-12-10-159, 1-12-10-160, 1-12-10-161, 1-12-10-162, 1-12-10-163, 1-12-10-164, 1-12-10-165, 1-12-10-166, 1-12-10-1-12-10-168, 1-12-10-169, 1-12-10-170, 1-12-10-171, 1-12-10-172, 1-12-10-173, 1-12-10-174, 1-12-10-175, 1-12-10-176, 1-12-10-177, 1-12-10-195, 1-12-10-196, 1-12-10-197, 1-12-10-198, 1-12-10-199, 1-12-10-200, 1-12-10-201, 1-12-10-202, 1-12-10-203, 1-12-10-205, 1-12-10-206, 1-12-10-207, 1-12-10-208, 1-12-10-209, 1-12-10-210, 1-12-10-211, 1-12-10-212, 1-12-10-213, 1-12-10-215, 1-12-10-216, 1-12-10-217, 1-12-10-218, 1-12-10-219, 1-12-10-220, 1-12-10-221, 1-12-10-222, 1-12-10-223, 1-12-10-224, 1-12-10-225, 1-12-10-226, 1-12-10-228, 1-12-10-229, 1-12-10-230, 1-12-10-231, 1-12-10-232, 1-13-03-040, 1-13-05-074, 1-13-06-075, 1-14-01-010, 2-12-10-164, 2-12-10-165, 2-12-10-166, 2-12-10-167, 2-12-10-168, 2-12-10-169, 3-12-10-139, 3-12-10-140, 3-12-10-143, 3-12-10-144, 3-12-10-145, 3-12-10-146, 3-12-10-147, 3-12-10-164, 3-13-12-072, 3-13-12-073, 4-12-10-154, 4-12-10-155, 4-12-10-156, 4-12-10-157, 4-12-10-160, 4-12-10-161, 4-12-10-162, 4-12-10-163, 4-12-10-164, 4-12-10-165, 4-12-10-166, 4-12-10-167, 4-12-10-4-12-10-169, 4-12-10-170, 4-12-10-171, 4-12-10-172, 4-12-10-173, 4-12-10-174, 4-15-11-020, 4-15-11-021, 4-15-11-022, 5-12-10-198, 5-12-10-199, 5-12-10-200, 5-12-10-201, 5-12-10-202, 5-12-10-203, 5-12-10-204, 5-12-10-205, 5-12-10-206, 5-13-06-024, 6-12-10-289, 6-12-10-290, 6-12-10-291, 6-12-10-292, 6-12-10-293, 6-12-10-294, 6-12-10-295, 6-12-10-296, 6-12-10-297, 6-12-10-298, 6-12-10-299, 6-16-10-007, 4-12-05-017, 4-12-10-118, 4-12-10-119, 4-12-10-120, 4-12-10-121, 4-12-10-122, 4-12-10-123, 4-12-10-124,4-12-10-126, 4-12-10-127, 4-12-10-128, 4-12-10-129, 4-12-10-130, 4-12-10-131, 4-12-10-132, 4-12-10-135, 4-12-10-136, 4-12-10-137, 4-12-10-138, 4-12-10-140, 4-13-02-004, 4-15-07-013, 5-12-10-168, 5-12-10-169, 5-12-10-170, 5-12-10-171, 5-12-10-172, 5-12-10-173, 5-12-10-175, 5-12-10-177, 5-12-10-178, 5-12-10-179, 5-12-10-180, 5-12-10-182, 5-12-10-183, 5-12-10-184,'5-12-10-186, 5-14-10-034, 6-12-10-264, 6-12-10-265, 6-12-10-266, 6-12-10-267, 6-12-10-269, 6-12-10-276, 6-12-10-277, 6-12-10-278, 6-12-10-279, 6-12-10-280, 6-12-10-281, 6-12-10-282, 6-12-10-283, 6-12-10-284, 6-12-10-285, 6-12-10-286, 6-12-10-288, 6-13-10-036, 6-13-10-037, 6-13-10-038, 6-14-08-024, 6-15-03-001, 6-15-07-007, 2-12-10-114, 2-12-10-117, 2-12-10-118, 2-12-10-124, 2-12-10-128, 2-12-10-131, 2-12-10-132, 2-12-10-134, 4-16-04-006, 5-11-04-024, 6-12-10-270, 6-12-10-271, 6-12-10-272, 6-12-10-273, 6-12-10-318, 5-17-11-024 на строк до 31.12.2022 р. включно, № 1-13-01-012, 1-13-01-013, 1-13-01-014, 1-13-01-015, 1-13-01-016 на строк до 21.12.2022 р., № 1-13-03-036 на строк до 25.01.2023 р.

Після подання позову позивач подав клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, шляхом заборони Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Виконавчому комітету Львівської міської ради, КП “Адміністративно-технічне управління”, а також іншим особам, які можуть діяти на їх замовлення, проводити демонтаж рекламних конструкцій, які належать ТзОВ “Наша справа Аутдор” та розміщені згідно з дозволами на розміщення зовнішньої реклами, копії яких долучені до справи.

Ухвалою суду від 14.12.2017 року у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовлено з підстав передчасності поданого клопотання та відсутності належних доказів в існуванні небезпеки заподіяння шкоди позивачеві.

У підготовче засідання 22.12.2017 року представники відповідачів не прибули, подали клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи судом відкладено на 29.12.2017 року.

Після відкладення розгляду справи представником позивача 22.12.2017 р. о 15:25 год. подано через канцелярію суду повторно заяву про забезпечення позову мотивовану і надалі наявністю очевидної небезпеки примусового демонтажу рекламних засобів позивача - ТзОВ “Наша справа Аутдор” і завдання цим шкоди його майновим правам та інтересам, в той час як позивач вважає дії з продовження терміну розгляду заяв про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої протиправними і оспорює такі дії, ставлячи питання перед судом, зокрема, про зобов'язання відповідачів оформити та видати позивачеві продовжені дозволи на розміщення зовнішньої реклами. На думку позивача, не продовження строку дії дозволів є прямою перешкодою ТзОВ “Наша справа Аутдор” у реалізації права на зайняття підприємницькою діяльністю (рекламна діяльність є профільним видом господарської діяльності позивача, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). Окрім того, покликається на те, що у Львівській міській раді діє відпрацьована схема спрямована на забезпечення швидкого виконання робіт із демонтажу рекламних конструкцій, дозвіл на розміщення яких начебто закінчився. Про це свідчить прийняте виконавчим комітетом Львівської міської ради рішення № 332 від 17.05.2013 р. “Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 21.05.2010 №569” та рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 407 від 03.06.2016 р. “Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 21.05.2010 № 569”. Вважає, що обидва ці рішення нібито спрямовані на удосконалення процесу демонтажу рекламних засобів, цілком очевидно, що прийняті вони були для того, щоб прискорити виконання робіт із демонтажу об'єктів зовнішньої реклами, що належать розповсюджувачам, незважаючи на те, законною чи незаконною була підстава для його проведення.

Крім того, позивач вказує на реальну загрозу порушення його майнових прав, оскільки починаючи з 18.12.2017 року позивачеві почали надходити листи від замовників послуг з розміщення зовнішньої реклами (додані до заяви про забезпечення), зміст яких зводиться до того, що дані контрагенти змушені будуть відмовитися від послуг позивача у разі ненадання позивачем гарантій відсутності ризику демонтажу рекламних конструкцій в період без оформлення продовжених дозволів на розміщення зовнішньої реклами. Відтак господарська діяльність позивача опиниться під загрозою

Згідно ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Оскільки вказаною процесуальною нормою не передбачено виключення з строку відведеного на вирішення заяви про забезпечення позову святкових та неробочих днів, а 23-25 грудня 2017 року є такими, суд дійшов висновок про необхідність розгляду поданої заяви у день її надходження без повідомлення учасників справи.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд керується ч.1 ст.2 КАС України відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду Українивід 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють згідно ч.4 ст.150 КАС України дію оскаржуваного рішення суб’єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відтак метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд відповідно до ч.1 ст.150 КАС України за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову згідно ч.2 ст. 150 КАС України допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч.1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

Як встановлено з матеріалів справи, ТзОВ “Наша справа Аутдор” є розповсюджувачем рекламних конструкцій у м. Львові, які розміщуються ним на підставі Договору на тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів №17 від 20.04.2011 року, укладеним між ТзОВ “Наша справа Аутдор” (розповсюджувач) та Департаментом економічної політики Львівської міської ради (робочий орган) і КП “Адміністративно-технічне управління” (оператор).

Проте у зв’язку із закінченням дії дозволів позивача, його контрагенти висловлюють відмову у подальшому отриманні послуг від позивача, а отже, позивачем не буде отримуватися економічна вигода, відтак його майнові права буде порушено.

Отже поданими позивачем доказами підтверджуються доводи про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду, а так само ускладнити і ефективний захист і унеможливити поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Згідно приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов’язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд згідно ч.2 ст. 151 КАС України може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно ч.6 ст. 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення

З урахуванням вищевикладеного та встановлених судом на підставі поданих позивачем доказів фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що для належного захисту прав позивача позов має бути забезпечено:

- забороною відповідачам вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета позову.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 150-154, 248 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

1. Заяву ТзОВ "Наша справа Аутдор" про забезпечення позову у справі № 813/4627/17 - задовольнити.

2. Застосувати заходи забезпечення позову у справі № 813/4627/17 за позовом ТзОВ "Наша справа Аутдор" до Львівської обласної державної адміністрації, Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа - КП “Адміністративно-технічне управління” про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

3. До набрання законної сили судовим рішенням у справі № 813/4627/17 за позовом ТзОВ "Наша справа Аутдор" до Львівської обласної державної адміністрації, Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа - КП “Адміністративно-технічне управління” про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії заборонити:

- іншим особам, які можуть діяти на їх замовлення,

Примірник ухвали про забезпечення позову відповідно до ч.2 ст. 156 КАС України негайно надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направити для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ч.8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на на ухвалу суду подається протягом п’ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч.1 ст. 156 КАС України ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд відповідно до п.4 ч.2 ст. 149 КАС України може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку невиконання ухвали про забезпечення позову.

Суддя Коморний О.І.