Справа № 686/7461/17
Суддя: Логінова С. М.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/7461/17
ПОСТАНОВА

16 листопада 2017 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі Ленчицькій А.Б.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій неправомірними та зобовязання до вчинення певних дій,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій неправомірними та зобовязання до вчинення певних дій, посилаючись на те, що 10 березня 2017 р. він звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому листом №109/к-12 від 21.03.2017 р. повідомило, що відсутні підстави для розгляду питання про призначення йому пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

Вважає, що прийняте Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому рішення є незаконним і таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

ОСОБА_1 посилається на те, що з 01.09.1994 р. по 26.06.1999 р. він навчався на юридичному факультеті Львівського державного Університету імені ОСОБА_3, отримавши повну вишу освіту за спеціальністю „Правознавство та здобув кваліфікацію юриста.

Після завершення навчання ОСОБА_1 направлений на роботу у прокуратуру Хмельницької області та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 р. N 992 «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», зобовязаний був, як молодий спеціаліст, відпрацювати у не менше 3-х років. З 26.07.1999 р. працює в органах прокуратури.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції від 26.07.2001, яка була чинна понад 10 років до 01.10.2011) прокурори зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

ОСОБА_1 вважає, що у нього є всі підстави для призначення йому пенсії за вислугу років.

Позивач посилається на те, що з урахуванням пункту 5 Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 р., змін до Закону України «Про прокуратуру» звужено його соціальні гарантії, а саме: гарантоване Конституцією право на пенсійне забезпечення при наявності стажу роботи понад 20 років, у тому числі на посадах прокурорів - понад 10 років, зменшено відсотки розміру пенсії від розміру заробітної плати та порядку її розрахунку, а своїми діями та рішеннями Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому і порушило його права.

З 01.09.1994 р. по 26.06.1999 р. ОСОБА_1 навчався на юридичному факультеті Львівського Державного університету імені ОСОБА_3 та отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста.

Відповідно до ч. 5 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" до вислуги років, що дає право на пенсію згідно цією статтею зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Отже, до його стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років згідно Закону України "Про прокуратуру" зараховується, половина строку навчання у вищому навчальному закладі, а саме Львівському Державному університеті імені ОСОБА_3 що складає 2 роки 4 місяці 28 днів.

ОСОБА_1 посилається на те, що станом на день звернення до відповідача його стаж роботи, який давав право на пільгову пенсію, складає 20 років 12 днів, а не 17 років 7 місяців 13 днів, як вказано у листі Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому № 109/к-12 від 21.03.2017 р.

Зазначений стаж роботи підтверджується дипломом спеціаліста ЛБ ВС №006472, та трудовою книжкою АС № 066686.

Вважає, що необхідно провести обчислення пенсії за вислугою років згідно з ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 27.10.2016 р., виходячи із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи.

Просить визнати протиправним дії та рішення субєкта владних повноважень - Управління пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про відмову у призначенні мені пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 01.12.1991 р.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у місті Хмельницькому здійснити призначення йому пенсію за вислугу років з 10.03.2017 р.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у місті Хмельницькому здійснити призначення йому пенсії згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 01.12.1991, виходячи із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги доповнив, просив визнати протиправним дії та рішення субєкта владних повноважень - Управління пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 01.12.1991 р., зарахувати до загального стажу роботи в органах прокуратури половину строку навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка з 1.09.1994 року по 26.06.1999 року, що становить 2 роки 4 місяці 28 днів.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у м. Хмельницькому здійснити призначення позивачу пенсію за вислугу років з 10.03.2017 р.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у місті Хмельницькому здійснити призначення позивачу пенсії згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 01.12.1991, виходячи із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи без обмеження максимального розміру пенсії.

Представник управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що підстави для задоволення позову відсутні, дії управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому є правомірними.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 10 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому листом №109/к-12 від 21.03.2017 р. повідомило, що відсутні підстави для розгляду питання про призначення йому пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

Судом встановлено, що з 01.09.1994 р. по 26.06.1999 р. ОСОБА_1 навчався на юридичному факультеті Львівського державного Університету імені ОСОБА_3, отримавши повну вишу освіту за спеціальністю „Правознавство та здобув кваліфікацію юриста.

Після завершення навчання ОСОБА_1 був направлений на роботу у прокуратуру Хмельницької області та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 р. N 992 «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» зобовязаний був, як молодий спеціаліст, відпрацювати у не менше 3-х років за місцем призначення.

З 26.07.1999 р. ОСОБА_1 працює в органах прокуратури.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції від 26.07.2001 до 01.10.2011) прокурори зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Конституційний суд України зазначив що положення статті 17 Конституції України поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов'язані з постійним ризиком для життя і здоров'я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Конституційний Суд України зазначає, що багато таких "пільг", встановлених Законами України "Про міліцію", "Про прокуратуру" тощо, є не пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності окремих категорій громадян, ефективного функціонування відповідних органів (п. З рішення Конституційного Суду України №1-15/2002 від 20.03.2002).

Конституційний Суд України у рішенні від 20.03.2002 (абз. 4 п. 6) зазначає, що для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня (стаття 48 Конституції України), який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України), то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення від 06.07.1999 № 8-рп/99, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004).

Зупинення його дії можливе лише за умови введення відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 та пункту 19 статті 92 Конституції України надзвичайного стану (стаття 64 Конституції України).

Виходячи із викладених нормам, а також розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Така ж правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013 (справа № 21-445а13), від 10.12.2013 (справа № 21-348а13), Конституційному поданні від 25.03.2016 № 20-1271/0/3-16.

Конституційний суд України у рішенні від 11.10.05 № 8-рп/2005 визначив, що при прийнятті законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав.

Практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у Рішенні ЄСПЛ від 28.11.1999 у справі «Брумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (пункт 61). Також у Рішенні від 13.12.2001 в справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109). Зазначеним обґрунтовується невідповідність змін, унесених Законом №911- VIII, конституційним принципам, закріпленим у статті 8 Конституції України. У Рішенні від 26.06.2014 в справі «Суханов та Ільченко проти України» ЄСПЛ наголосив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином установленої соціальної допомоги може становити втручання в право власності» (п. 52).

Суд приходить до висновку, що з урахуванням п. 5 Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» звужено соціальні гарантії позивача, а саме: гарантоване Конституцією право на пенсійне забезпечення при наявності стажу роботи понад 20 років, у тому числі на посадах прокурорів - понад 10 років, зменшено відсотки розміру пенсії від розміру заробітної плати та порядку її розрахунку, а своїми діями та рішеннями Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому і порушило його права.

Судом встановлено, що з 01.09.1994 по 26.06.1999 р. ОСОБА_1 навчався на юридичному факультеті Львівського Державного університету імені ОСОБА_3 та отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста.

Відповідно до ч. 5 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" до вислуги років, що дає право на пенсію згідно цією статтею зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про вищу освіту", університет - багатогалузевий (класичний, технічний) або галузевий (профільний, технологічний, педагогічний, фізичного виховання і спорту, гуманітарний, богословський/теологічний, медичний, економічний, юридичний, фармацевтичний, аграрний, мистецький, культурологічний тощо) вищий навчальний заклад, що провадить інноваційну освітню діяльність за різними ступенями вищої освіти (у тому числі доктора філософії), проводить фундаментальні та/або прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність.

Суд приходить до висновку, що стажу роботи ОСОБА_1, що дає право на пенсію за вислугою років, згідно Закону України "Про прокуратуру", зараховується половина строку навчання у вищому навчальному закладі, а саме Львівському Державному університеті імені ОСОБА_3, що складає 2 роки 4 місяці 28 днів.

Судом встановлено, що професійну діяльність в органах прокуратури ОСОБА_1 почав з 26.07.1999 р. і станом на день звернення до відповідача стаж роботи позивача, який давав право на пільгову пенсію, складає 20 років 12 днів, а не 17 років 7 місяців 13 днів, як вказано у листі Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому № 109/к-12 від 21.03.2017.

Зазначений стаж роботи підтверджується дипломом спеціаліста ЛБ ВС №006472, та трудовою книжкою АС № 066686.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 12.07.2001 р. пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. До 20 - річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково - навчальних закладах теперішньої прокуратури України, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, а також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Суд приходить до висновку, що слід визнати протиправним дії та рішення субєкта владних повноважень - Управління пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 01.12.1991 р.. Необхідно зарахувати позивачу до стажу роботи в органах прокуратури половину строку навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка з 1.09.1994 року по 26.06.199 року, що становить 2 роки 4 місяці 28 днів.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у м. Хмельницькому здійснити призначення ОСОБА_4 пенсію за вислугу років з 10.03.2017 р.

Призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 01.12.1991, виходячи із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи.

Керуючись ст. ст. 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 01.12.1991 р., ст. 28 Закону України "Про вищу освіту", суд

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій неправомірними та зобовязання до вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправним дії та рішення субєкта владних повноважень - Управління пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 01.12.1991 р.,

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у місті Хмельницькому зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури половину строку навчання у вищому навчальному закладі на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка з 1.09.1994 року по 26.06.1999 року, що становить 2 роки 4 місяці 28 днів.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у місті Хмельницькому здійснити призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№ 1789-ХІІ в редакції від 01.12.1991), виходячи із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи з 10.03.2017 р.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 грн., шляхом їх безспірного списання органами Державної казначейської служби України із рахунку управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому.

Апеляційна скарга на постанови суду подається на протязі 10 днів до Вінницького апеляційного адміністративного суду з моменту його проголошення.

Суддя Логінова С.М.