Справа № 242/4227/17
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року справа № 242/4227/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 01 листопада 2017 року у справі № 242/4227/17 (головуючий І інстанції Владимирська І.М.), складену в повному обсязі 01 листопада 2017 року в м. Селидове Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач), в якому просив: визнати бездіяльність відповідача протиправною; зобов'язати Селидовське ОУ ПФУ Донецької області зарахувати до спеціального (пільгового підземного) страхового стажу за професією «прохідник» період проходження строкової військової служби в лавах збройних сил СРСР з 12.05.1983 року по 16.06.1985 року; зарахувати до спеціального (пільгового підземного) страхового стажу період його роботи на Шахті № 2 «Новогродівська» з 24.02.1993 року по 14.04.1994 року в якості змінного заступника директора з виробництва; здійснити перерахунок пенсії відповідно до його заяви від 04.08.2017 року.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 01 листопада 2017 року у справі № 242/4227/17 позовні вимоги було задоволено, внаслідок чого: визнано бездіяльність Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі його заяви від 04.08.2017 року протиправною; зобов'язано Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до спеціального (пільгового підземного) страхового стажу ОСОБА_1 за професією «прохідник» період проходження строкової військової служби в лавах збройних сил СРСР з 12.05.1983 року по 16.06.1985 року; зобов'язано Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до спеціального (пільгового підземного) страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи на шахті № 2 Новогродівська з 24.02.1993 року по 14.04.1994 року в якості змінного заступника директора з виробництва; зобов'язано Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до його заяви від 04.08.2017 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Селидівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 03.12.2014 року відповідно до п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 р. XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

04.08.2017 року позивач звернувся до Селидівському ОУ ПФУ Донецької області з заявою про перерахунок його пенсії з урахуванням до спеціального (пільгового підземного) страхового стажу за професією «прохідник» періоду проходження строкової військової служби в лавах збройних сил СРСР з 12.05.1983 року по 16.06.1985 року періоду його роботи на Шахті № 2 «Новогродівська» з 24.02.1993 року по 14.04.1994 року в якості змінного заступника директора з виробництв.

Згідно листа Селидівського ОУ ПФУ Донецької області № 37/К-02-0706, ОСОБА_1 було повідомлено, що період проходження строкової служби з 12.05.1983 року по 16.06.1985 року не зараховано до пільгового стажу, оскільки на момент його призову він працював на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «шахта Росія» у якості учня гірничого робітника поверхні, натомість відповідно до Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо саме на момент призову особа навчалась за фахом у професійно-технічному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення». Період роботи на Шахті № 2 «Новогродівська» з 24.02.1993 року по 14.04.1994 року у якості змінного заступника директора по виробництву не зараховано до пільгового стажу роботи через те, що дана посада не передбачена постановою КМУ від 11.03.1994 року № 162 як професія, що передбачає право на пенсію на пільгових умовах згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Постановою КМУ від 12.06.1993 р. № 637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якому в п. 1.2 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Як вбачається з п.п. «к» п. 109 розділу VIII постанови ОСОБА_2 міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах; служба у військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВД, НКГБ, МГБ, Комітету державної безпеки при ОСОБА_2 СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік; служба в органах міліції, перебування військовослужбовця в полоні зараховується до стажу роботи в встановленому порядку.

Частиною 3 п. 109 розділу VIII постанови ОСОБА_2 міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року передбачено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (Підпункти «а» і «б» пункту 16), і пенсій у зв'язку з втратою годувальника їх сім'ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «д» і «л», прирівнюються за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даного періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті «з», прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Як вбачається з трудової книжки серія БТ-ІІ № 2137193 позивач з 12.05.1983 року по 16.06.1985 року проходив службу в лавах Радянської армії.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Конституційний суд України в своєму рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 року зазначив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Таким чином, колегія суддів критично відноситься до доводів відповідача з приводу застосування до вищевказаного періоду положень Закону України «Про військову службу та військовий обов'язок» від 02.06.2005 року, оскільки в період військової служби позивача діяла постанова ОСОБА_2 міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року, яка надавала право особи на зарахування періоду військової служби у лавах збройних сил СРСР до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Слід також зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» було визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

В зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що період служби позивача в лавах збройних сил СРСР з 12.05.1983 року по 16.06.1985 року підлягає зарахуванню в роботу, яка слідувала за закінченням цього періоду, а саме до пільгового стажу по професії «прохідник».

Вирішуючи позовні вимоги в частині не зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача на Шахті № 2 «Новогродівська» з 24.02.1993 року по 14.04.1994 року в якості змінного заступника директора з виробництва, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до записів № 6-7 в трудовій книжці БТ-ІІ № 2137193 ОСОБА_1 з 24.02.1993 року по 14.04.1994 року працював на Шахті № 2 «Новогродівська» в якості змінного заступника директора.

Відповідно до наказу № 207 від 06.02.1995 року «Про проведення атестації робочих місць на шахті №2 «Новогродівська» було здійснено атестацію робочого місця заступника директора та головного інженера з виробництва.

Характер та умови праці позивача на посаді змінного заступника директора з виробництва на Шахті № 2 «Новогродівська» також підтверджується пільговою довідкою, що уточнює особливий характер роботи та умови праці, необхідної для пільгової пенсії.

Відповідно до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 11 березня 1994 р. № 162 до посад які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, зокрема віднесено заступників (помічники) по виробництву (шахтному будівництву), техніці безпеки директорів (начальників) шахт, шахтоуправлінь на правах шахт, рудників і копалень (1010100г-22169).

Таким чином, колегія суддів критично відноситься до доводів відповідача з приводу відсутності відповідної посади в постанові КМУ від 11.03.1994 року № 162, і вважає, що вищевказаний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача у повному обсязі.

Щодо наявної в діянні Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області бездіяльності, слід зазначити наступне.

Позивач перебуває на обліку в Селидівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 03.12.2014 року, тобто не зарахування періодів військової служби позивача з 12.05.1983 року по 16.06.1985 року та періоду роботи на Шахті № 2 «Новогродівська» з 24.02.1993 року по 14.04.1994 року мало місце ще в грудні 2014 року.

Конституційного Суду України у своєму в рішенні від 1 грудня 2004 р. № 18-рп/2004 у справі про охоронюваний законом, дійшов до висновку, що у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» слід вживати поняття «охоронюваний законом інтерес», яке слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, що є самостійним об'єктом судового захисту для задоволення потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

В своїй постанові від 24.11.2015 року в справі № 21-3538а15 Верховний суд України зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виражається у формі не вчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і міг вчинити.

Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

За приписами частини першої статті 55, частини третьої статті 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

З метою реалізації конституційних прав кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, захисту виборчих прав, права на доступ до публічної служби тощо в Україні в системі судів загальної юрисдикції утворено адміністративні суди.

В даному випадку Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не вжило дій щодо перерахунку пенсії позивача з урахуванням вищевказаних періодів, не здійснило розрахунку стажу позивача та не прийняло відповідного рішення з цього приводу, обмежившись лише формальним наданням відповіді, все це, на думку колегії суддів, містить в собі саме ознаки бездіяльності.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 01 листопада 2017 року у справі № 242/4227/17 залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 01 листопада 2017 року у справі № 242/4227/17 залишити без змін.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

ОСОБА_3