Справа № 487/6140/17
Суддя: Щербина С. В.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/6140/17
Провадження № 2-а/487/287/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Єлишевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Миколаєві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м.Миколаєві про скасування постанови серії БР № 485779 від 12.11.2017 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

В позові позивач зазначив, що 12.11.2017 року рухався на автомобілі НОМЕР_1 по автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ з дозволеною швидкістю руху з увімкненим ближнім світлом. Попереду нього рухався водій вантажівки з причепом, який побачивши співробітників поліції різко зменшив швидкість руху. Для уникнення аварійної ситуації, він був змушений прийняти в ліво. Зменшивши швидкість руху з метою запобігання ДТП, він повернувся до свого ряду і продовживши рух за вантажівкою з причепом. Незважаючи на його пояснення про те, що правила дорожнього руху ним не порушувались, інспектор роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві ОСОБА_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. При винесенні зазначеної постанови працівник поліції вніс до бланку постанови інформацію дуже нерозбірливим почерком, що унеможливлює встановити її зміст. В порушення вимог ст. 283 КУпАП у постанові не зазначений технічний засіб за допомогою якого здійснювалась відео фіксація. Постанова була складена не уповноваженою особою, на місці зупинки, без врахування всіх зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, руху інших автомобілів. Фактичних доказів правопорушення надано не було, свідків не опитано. Посилаючись на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення ОСОБА_1 просив скасувати постанову серії БР № 485779 від 12.11.2017 року .

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав. Зазначав, що 12.11.2017 року ОСОБА_1 рухаючись по автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ проігнорував вимогу дорожньої розмітки 1.1. та виконав небезпечний маневр обгону, створивши небезпеку для інших учасників дорожнього руху. Постанова була складена уповноваженою особою, відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, з об'єктивним дослідженням всіх обставин справи. Стверджував, що на момент вчинення правопорушення та розгляду справи працівник поліції дійсно мав наявний доказ у вигляді відеозапису з відео-реєстратора. Проте за технічних причин інспекторам не вдалось його зберегти. Посилаючись на те, що інспектор патрульної поліції врахував всі необхідні обставини при розгляді справи, виніс постанову відповідно до вимог ст.ст. 278, 279, 280 КУпАП, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

12.11.2017 року відносно ОСОБА_1 інспектором Шаповаловим В.Є. винесено постанову БР №485779 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП, згідно якої ОСОБА_1 12.11.2017 року керуючи т/з "Chevrolet Lacetti" д/н НОМЕР_2 по автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 дод. 2 ПДР України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Так, статтею 122 ч. 1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

При цьому, на підтвердження вини особи, яка притягується до відповідальності, суду, крім заперечень, не надано жодних доказів: відео запису, який зафіксував порушення позивачем ПДР, або наявності свідків даної події.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вина позивача обєктивно не підтверджена доказами.

На підставі викладеного, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 485779 від 12.11.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Миколаєві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві ОСОБА_2 серії БР №485779 від 12.11.2017р. про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва у строк та порядок, передбачений ст.186 КАС України.

Суддя: С.В. Щербина