Справа № 215/2572/17(2-а/215/104/17)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2017 року справа № 215/2572/17(2-а/215/104/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.,

суддів: Кругового О.О. Прокопчук Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2017 року (суддя Мельник Ю.П.) в адміністративній справі № 215/2572/17 (2-а/215/104/17) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ОСОБА_2 ради про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії, бездіяльність Держави Україна в особі Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ОСОБА_2 ради з 29.03.17р. по 09.06.17 р. протиправними під час розгляду заяви від 29.03.17р. і скарги від 29.03.17р.; визнати дії, бездіяльність Держави Україна в особі Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ОСОБА_2 ради з 29.03.17р. по 09.06.17 р. такими, що порушили порядок розгляду заяви від 29.03.17р. і скарги від 29.03.17р. та його права, інтереси щодо порушення права на соціальне забезпечення, права на інформацію, на вжиття системи заходів, спрямованих на усунення правових, соціальних та інших причин виникнення складних життєвих обставин, не запобігання втраті цих прав і не попередивши виникнення негативних суспільних наслідків, повязаних з відсутністю коштів для життя, не сприйняття йому, як особі, що перебуває у складних життєвих обставинах, які не в змозі подолати за допомогою наявних засобів і можливостей, порушення права на достатній життєвий рівень, прав на ліквідацію перешкод при здійсненні його прав та законних інтересів після звернення до відповідача, який не дотримався встановленого порядку реалізації даного права; визнати дії, бездіяльність Держави Україна в особі Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ОСОБА_2 ради такими, що не відповідають Закону України «Про соціальні послуги», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», ст. 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч.1 ст. 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права держави та положенням статей 1,8,19,22,33,46,48,68,92,95,96 Конституції України; визнати право на одержання допомоги як малозабезпеченій сімї і забезпечення для нього рівня життя не нижчий від прожиткового мінімуму; відшкодувати моральну шкоду в сумі 96000 грн. У позовній заяві ОСОБА_1 просив суд звільнити його від сплати судового збору згідно п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права держави, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, провадження у справі відкрито, відстрочено сплату судового збору в розмірі 960 грн. за позовні вимоги немайнового характеру та 640 грн. за позовні вимоги майнового характеру до 25.07.2017 року.

ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку зазначену ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його заяви про звільнення сплати судового збору. В апеляційній скарзі він просить ухвалу скасувати.

Доводи скаржника:

- суд першої інстанції в порядку підготовки справи до розгляду не витребував зазначені у позові матеріали, не зясував обставини неможливості сплати позивачем судового збору, не зясував наявність пільг на не сплату судового збору;

- суд першої інстанції не вірно застосував ст.6 ч.3 Закону України «Про судовий збір», ст. 88, 107 КАС України;

- суд першої інстанції проігнорував обставину того, що позивач отримує соціальну допомогу у розмірі 26,94 грн. на місяць, що виключає можливість його працевлаштування та перебування на обліку у центрі зайнятості;

- суд першої інстанції не навів мотивів неприйняття доводів позивача в обґрунтування заяви про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційний розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами згідно статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення учасників справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підставою для відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору суд першої інстанції зазначив працездатність позивача на час звернення до суду.

За приписами статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла на час ухвалення оскарженого судового рішення), суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, особа, яка звертається до суду із відповідною заявою повинна обґрунтувати неможливість сплати судового збору, надавши документи на підтвердження майнового стану. Право на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположним свобод, передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відмова суду у звільненні від сплати судового збору повинна бути законною та обґрунтованою, з наведенням мотивів прийняття або неприйняття доводів заявника та поданих ним доказів з тим, щоб у сторони не виникало сумнівів в обєктивності суду та впевненості заявника у дотриманні принципу верховенства права.

Оскаржена ухвала суду першої інстанції не містить обґрунтування неможливості врахування наданих позивачем документів на підтвердження його майнового стану. Працездатність позивача, як обставина, яка визначена судом першої інстанції підставою для відмови у звільненні від сплати судового збору, статтею 88 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачена. Слід також зазначити, що стаття 133 Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року містить аналогічні положення, що і стаття 88 Кодексу адміністративного судочинства України, який діяв на час ухвалення оскарженої ухвали суду першої інстанції.

Відмовивши у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції відстрочив його сплату у розмірі 640 грн. до 25.07.2017 року. Відповідно до частини 2 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду.

Оскільки ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору не відповідає критеріям законності та обґрунтованості, принцип доступу до правосуддя щодо позивача не може вважатись дотриманим. Незважаючи на те, що станом на день ухвалення постанови суду апеляційної інстанції набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України у новій редакції, яка не передбачає можливості оскарження окремо від постанови суду ухвали щодо судових витрат, колегія суддів суду апеляційної інстанції, керуючись пунктами 12 та 13 Перехідних положень цього Кодексу, завершує розгляд апеляційної скарги, враховуючи приписи частини 2 статті 98 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-ІУ, який діяв до 15 грудня 2017 року.

Невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права є, відповідно до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування оскарженої ухвали в частині відмови у задоволенню клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з огляду на апеляційні вимоги про скасування ухвали суду першої інстанції у повному обсязі.

Керуючись статтями 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2017 року в адміністративній справі №215/2572/17(2-а/215/104/17) скасувати в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, направивши справу для продовження розгляду до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови викладено 22 грудня 2017 року.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук