Справа № 351/1821/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10846/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 07.09.2017 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, в якому просив визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Снятинської РДА про відмову у перерахунку та виплаті йому недоплаченої за 2014 рік щорічної допомоги на оздоровлення згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача виплатити кошти на щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік виходячи з розміру 5-ти мінімальних заробітних плат встановленої Законом України «Про Державний бюджет» на момент виплати згідно рішення суду та скерувати постанову суду до негайного виконання та зобов'язати відповідача надати звіт про виконання рішення суду в місячний строк.

Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що застосування судом положень постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення суперечить положенням Закону №796 та не може бути віднесено до реалізації права, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік». Вказане не суперечить і висновкам рішення Конституційного суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011, оскільки Кабінет Міністрів України своїм правом на визначення розмірів одноразової допомоги на оздоровлення у 2014 році не скористався.

З огляду на пріоритетність Законів над підзаконними актами апелянт вважає, що у 2014 році нарахування одноразової щорічної допомоги на оздоровлення повинно здійснюватись в розмірі, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст. 196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а позовні вимоги слід залишити без розгляду виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1. Позивачу встановлено II групу інвалідності без переогляду у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Згідно експертного висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії № 15 від 26.09.2014, розглянуто заяву ОСОБА_1 на предмет встановлення причинного зв'язку захворювань, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до якого встановлено діагноз: Са лівої легені pT2NOMO ст І кл. гр.ІІ. Висновок: захворювання пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік.

Листом Управління соціального захисту населення Снятинської РДА за № 1254/02-07/27 від 28.08.2017 вказано про те, що допомога, передбачена ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а саме: розмір щорічної грошової допомоги інвалідам І та II групи встановлено у розмірі 120 грн.. Кошти, які передбачені згідно чинного законодавства виплачено позивачу, як інваліду II групи за 2015р. - 120 грн., за2016р, - 120 грн.

Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що такий є безпідставним.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що судом першої інстанції не враховано пропущений позивачем строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту наведених правових положень слідує, що адміністративний позов може бути подано у строк, визначений Кодексом адміністративного судочинства України, за умови, що спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, не установлено іншого строку звернення до суду. Початком перебігу цього строку слід вважати момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як видно з матеріалів справи, позивач просить виплатити йому кошти на щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік виходячи з розміру 5-ти мінімальних заробітних плат встановленої Законом України «Про Державний бюджет».

Проте, з даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише у вересні 2017 року, тобто з пропуском встановленого КАС України строку.

З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку, що позивач повинен був дізнатись про порушення прав, свобод та інтересів ще у 2014 році, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

У даному випадку позивач належним чином не скористався наданим йому правом у встановлений строк оскаржити відповідні дії відповідача та стягнути із такого кошти, які йому належні.

Відтак, позивач мав усі правові підстави для вчасного звернення до суду з відповідним позовом у строки, встановлені ст. 99 КАС України, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять, як і підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Із врахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а тому постанову суду слід скасувати та прийняти ухвалу якою адміністративний позов залишити без розгляду.

Керуючись статтями 99, 100, 160, 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2017 року у справі №351/1821/17 скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук

Повний текст судового рішення виготовлено 19.12.2017