Справа № 826/9906/16
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року Справа № 826/9906/16

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника відповідача Диби Ю.Д.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алю-Дом» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алю-Дом» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.05.2015 р. № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем було сплачено податок на прибуток за 2015 рік із затримкою на один день, та вважаючи, що оскаржувана постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Алю-Дом» (далі - ТОВ «Алю-Дом») перебуває на обліку Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві).

Відповідачем було проведено камеральну перевірку, за результатами якої складено акт від 13.05.2015 р. № 14/26-55-15-01 про результати камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток.

У зазначеному акті податковим органом встановлено порушення позивачем терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, та вказано, що сума самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток за звітний податковий період у розмірі 14 066,00 грн. з граничним терміном сплати 11.03.2015 р. фактично сплачена 12.03.2015 р., тобто із затримкою 1 календарний день.

На підставі висновків вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.05.2015 р. № , яким позивачу визначено на підставі ст. 126 Податкового кодексу України штраф за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 10%, що склало1 406,60 грн.

Вважаючи протиправним зазначене податкове повідомлення-рішення з тих підстав, що зобов'язання з податку на прибуток за 2015 рік ним було сплачено у перший робочий день, що настає за останнім днем строку сплати, який припав на вихідний, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у цій справі.

Колегія суддів встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дотримано строки сплати спірного податкового зобов'язання, а тому прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення про накладення на нього штрафу за прострочення його сплати є протиправним і підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Податковим кодексом України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 36.1 ст. 36 ПК України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пункт 54.1 статті 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України в разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У п. 152.9 ст. 152 ПК України закріплено, що для цілей оподаткування податком на прибуток використовуються такі податкові періоди: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік. Базовим податковим (звітним) періодом для цілей цього розділу є календарний квартал.

За правилами підпункту 49.18.3 пункту 49.18, пункту 49.20 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що платник податку на прибуток зобов'язаний сплатити визначену ним суму податкового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкової декларації.

При цьому, слід враховувати, що граничний строк сплати податкового зобов'язання з податку на прибуток відраховується від граничної дати подання податкової декларації та, якщо останній день такого строку припадає на вихідний або святковий день, то визначається першим робочим днем за ним.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що останнім днем подання податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік є 02.03.2015 р. (понеділок), оскільки 01.03.2015 року припадає на вихідний день - неділю.

У свою чергу, узгоджене податкове зобов'язання з податку на прибуток, визначене платником податків у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік, підлягає сплаті протягом 10 днів, наступних за останнім днем строку подання податкової декларації, тобто, не пізніше 12.03.2015 р.

Разом з тим, як було правильно встановлено судом першої інстанції, згідно з платіжним дорученням від 11.03.2015 р. № 412 сплата ТОВ «АЛЮ-ДОМ» було сплачено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток за 2014 рік у розмірі 14 066,00 грн. і в цей же день така сплата була проведена банком, тобто, до спливу граничного строку.

Тож, висновки податкового органу про те, що позивач прострочив виконання зобов'язань зі сплати податку на прибиток за 2014 рік та сплатив їх лише 12.03.2015 р. спростовуються матеріалами справи.

Більш того, дата 12.03.2015 р., яка визначається апелянтом як датою сплати вказаного платежу позивачем, є останнім днем строку виконання ним його зобов'язань з податку на прибуток за 2014 рік.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки позивач сплатив суму податкового зобов'язання з податку на прибуток до закінчення граничного строку сплати, то застосування до нього штрафних санкцій, передбачених статтею 126 ПК України, є безпідставним та неправомірним, що обумовлює наявність достатніх та необхідних правових підстав для визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 13.05.2015 р. № та задоволення адміністративного позову..

Доводи апелянта щодо позивачем було сплачено податок на прибуток за 2015 рік із затримкою на один день апеляційний суд вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів перед судом правомірності прийнятого ним рішення і його доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 20 грудня 2017 року.

Головуючий суддя

Судді: