Справа № 2а/0270/5498/11
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2012-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/0270/5498/11
Головуючий у 1-й інстанції: Загороднюк А.Г.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2012 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Іллінецької міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 січня 2012 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Новофастівське" до Іллінецької міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Новофастівське" звернулося в суд з позовом до Іллінецької міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області про визнання протиправними й скасування податкового повідомлення-рішення від 06 травня 2011 року № /0.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 12 січня 2012 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Новофастівське" задоволено та скасовано податкове повідомлення-рішення Іллінецької міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області від 06 травня 2011 року №/0.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Іллінецька міжрайонна державна податкова інспекція Вінницької області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну на її думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовимти в задоволені позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, незаконність, необґрунтованість та необєктивність оскаржуваного рішення, що є підставою для його скасування.

В засідання учасники процесу не зявилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог частини 4 статті 196 КАС України.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.04.2011 року працівником Іллінецької МДПІ проведена позапланова виїзна перевірка дотримання ТОВ "Новофастівське" вимог податкового законодавства з питань достовірності нарахування сум податку на додану вартість за жовтень 2010 року відповідно до уточнюючого розрахунку від 21.03.2011 року №.

За результатами перевірки складено акт №8/23/32581540 від 14 квітня 2011 року, яким встановлено порушення ТОВ "Новофастівське" п. 7.2.3, 7.2.1, 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" та пункту 9 Порядку ведення реєстру отриманих та виданих податкових накладних, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 року №165, в результаті чого ТОВ "Новофастівське" завищено рядок 21 "відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду" в податковій декларації з ПДВ (загальної) відповідно уточнюючого розрахунку від 21.03.2011 року № НОМЕР_1 на суму 190666,67 гривень.

На підставі висновків акту перевірки від 14 квітня 2011 року, Іллінецькою МДПІ прийнято податкове повідомлення - рішення від 06 травня 2011 року №/0, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість в сумі 190667 грн..

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні перевірки позивача податковим органом не враховано певні норми законодавства України, що призвели до помилкового висновку відповідача.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому рішенні, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про безпідставність апеляційної скарги та законність рішення суду першої інстанції, з огляду на таке.

В ході проведеної перевірки було виявлено порушення норм Закону України "Про податок на додану вартість", дані порушення на думку відповідача, полягають в тому, що ТОВ "Новофастівське" при формуванні суми податкового кредиту використано рядок 10.1 колонки Б уточнюючого розрахунку від 21.03.2011 року № НОМЕР_1 для відображення податкових накладних, які виписано у попередніх податкових періодах, не врахувавши підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", а саме те, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобовязань продавця у двох примірниках, оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів робіт, послуг. При цьому, ні даним пунктом Закону, ні будь-яким іншим не передбачено жодних причин для можливості затримки у наданні покупцю податкової накладної.

Тобто, позивач, формуючи податковий кредит на підставі податкових накладних, які виписані у будь-якому з попередніх періодів, мав би формувати його без затримки, оскільки продавець зобовязаний надати покупцеві податкову накладну вчасно, а у разі відмови у її наданні чи затримці дії такого постачальника можуть бути оскаржені до податкового органу.

Натомість у разі затримки отримання позивачем податкової накладної від постачальника, як вважає відповідач, документальним підтвердженням правомірності включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість на підставі податкової накладної, яку було виписано у будь-якому з попередніх періодів, для платника податку покупця є документ, який підтверджує причини такої затримки, зокрема, зареєстровані відповідно до вимог Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, лист з рекомендованим повідомленням про вручення із зазначенням на ньому відбитку календарного поштового штемпеля та отримана разом з цим листом податкова накладна з відображенням на ній дати реєстрації на штампі вхідної кореспонденції.

Не погодившись з такими висновками податкового органу, ТОВ «Новофастівське» звернулося до суду.

Відповідно до підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Для операцій, що оподатковуються і звільнені від оподаткування, складаються окремі податкові накладні. Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Обов'язковою умовою включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) в складі ціни за товари (роботи, послуги), згідно із підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті7 Закону України "Про податок на додану вартість" є наявність податкової накладної, виданої продавцем.

Таким чином, у випадку, коли право платника на податковий кредит підтверджується податковими накладними, отриманими після закінчення податкових періодів, в яких відбулися оплата та отримання товарів (послуг), суми податку, вказані в таких податкових накладних, можуть бути включені до складу податкового кредиту в податковому періоді, в якому такі податкові накладні отримані (з урахуванням строків давності, визначених ст. 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами").

Згідно із підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг). Отримання такої скарги є підставою для проведення позапланової виїзної перевірки такого постачальника та з'ясування достовірності й повноти нарахування ним зобов'язань з цього податку за такою цивільно-правовою операцією.

Податковий кредит звітного періоду може складатися не тільки із сум податку, віднесених до податкового кредиту на підставі податкових накладних, виписаних та одержаних у звітному періоді, а і податкових накладних, одержаних із запізненням та виписаних у попередніх податкових періодах. Дане роз'яснення також підтверджено і в примітці до графи 3 додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість, де чітко зазначено, що включаються будь-які податкові періоди в межах установлених Законом строків давності, а саме, 1095 днів.

Позивачем збільшено податковий кредит за жовтень 2010 року на суму сумі 190666,67 грн. в звязку із самостійним виправленням шляхом подання уточнюючого розрахунку від 21.03.2011 року №, звітний період жовтень 2010 року.

В порядку "Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання" №166 від 30.05.1997 року (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), в якому, зокрема в, в пункті 4.4 вказується, що якщо платник податків самостійно виявив помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, то такий платник податків зобов'язаний подати у порядку, встановленому для подання декларацій з податку на додану вартість (без урахування граничного терміну подання, але з урахуванням строків давності, встановлених статтею 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"), уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок. Одним уточнюючим розрахунком може бути виправлено помилки лише однієї раніше поданої декларації.

Підпункт 4.4.1 цього Наказу зазначає, що у разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку чи декларації, до якої включені уточнені показники повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнюючих показників.

Результатами перевірки встановлено сумнівність господарських операцій з придбання сої внаслідок неузгодження дат проведення операцій в первинних документах, однак, оглянуті наявні у справі первинні документи свідчать про протилежне та про реальність проведених господарських операцій.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Іллінецької міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області, - залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 січня 2012 року, без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий суддя Совгира Д. І.

Судді Курко О. П.

ОСОБА_2