Справа № 808/3625/17
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року 15 год 09 хвСправа № 808/3625/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стратулат С.В.

розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області

про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1С.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (надалі відповідач, ГУНП в Запорізькій області), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд: 1) визнати бездіяльність ГУНП в Запорізькій області стосовно своєчасної не виплати позивачу одноразової грошової допомоги по день фактичного з ОСОБА_1 розрахунку протиправною; 2) зобовязати ГУНП в Запорізькій області виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги по день фактичного з ним розрахунку, у розмірі 11933,46 грн.

У позовній заяві (а.с.41-47) позивачем зазначено, що 29.09.2017, наказом ГУНП в Запорізькій області від 26.09.2017 №473о/с ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.4 (у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ОСОБА_2 України «Про національну поліцію», з вислугою 17 років 00 місяців 27 днів. У звязку зі звільненням через скорочення штатів, ОСОБА_1 підлягає нарахування та виплаті вихідна допомога. Посилаючись на приписи п.1 ст.102, 105 ОСОБА_2 України «Про Національну поліцію» позивач наполягає на тому, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених ОСОБА_2 України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Фінансування і матеріально-технічне забезпечення поліції здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законом. ОСОБА_2 України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 (в редакції чинній на день звільнення позивача з поліції) жодним чином не суперечили ОСОБА_2 України «Про Національну поліцію», зокрема щодо реалізації права поліцейських на виплату одноразової грошової допомоги після звільнення зі служби в поліції, установленого ст.102 ОСОБА_2 України «Про Національну поліцію». Така допомога позивачу виплачена у повному обсязі (8731,77грн. помножене на 17 років та помножене на 50% дорівнює 74220,45 грн. за вирахуванням податків). Однак, одноразова грошова допомога (73107,00 грн. сума не оспорюється) виплачена позивачу лише 09.11.2017. Порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988. Зазначена норма є нормою спеціального законодавства і підлягає до застосування при визначенні структури, порядку та умов грошового забезпечення поліцейського та у випадку виникнення спорів з цього приводу. Це твердження узгоджується і з положеннями п.2 ч.2 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства про працю» від 24.12.1999 №13, якими визначено, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ, тощо). Нерозповсюдження на поліцейського норм Кодексу законів про працю України стосується тільки норм, якими врегульована оплата праці (виплата грошового забезпечення) вказаних осіб та спорів щодо цього забезпечення, таких як: спорів щодо розміру посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії, одноразових додаткових видів грошового забезпечення, порядку їх нарахування та виплати. Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейського (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення), не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Оскільки позивач перебував у правовідносинах з питань проходження публічної служби не з юридичною особою - центральним органом виконавчої влади, а з юридичною особою, яка реалізує його повноваження на території Запорізької області, тобто з відповідачем, тому саме на останнього, як на роботодавця, згідно ст.47 КЗпП України, покладено обов'язок проведення повного та своєчасного розрахунку з позивачем при його звільненні зі служби в поліції. Оскільки ГУНП в Запорізькій області систематично отримувало на свій казначейський рахунок від головного розпорядника бюджетних коштів - Національної поліції України грошові кошти з Державного бюджету України для проведення фінансових операцій саме по КЕКВ 2112, а також здійснювало видатки з цих сум по вищевказаному коду (виплату грошового забезпечення), тому можливе твердження відповідача про неможливість своєчасної виплати одноразової грошової допомоги через відсутність на його казначейському рахунку бюджетних коштів, та невчасне надходження коштів для виплати усіх належних мені сум безпідставне. Згідно із ст.94 ОСОБА_2 України «Про Національну поліцію» для оплати праці поліцейських передбачено грошове забезпечення поліцейських, порядок і умови виплати якого передбачений Наказом МВС України від 06.04.2016 №260, яким, розрахунок середньомісячного грошового забезпечення за час затримки розрахунку не передбачений, але передбачений розрахунок одноденного розміру грошового забезпечення при виплаті грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку, та визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Тому позивач вважає, що для розрахунку середньомісячного грошового забезпечення за час затримки розрахунку, за аналогією норми, треба застосовувати положення розрахунку виплати грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Згідно з наданою ГУНП Запорізькій області довідкою (вих.№173-Р/12/01-2017 від 15.11.2017) грошове забезпечення позивача за останні повні 2 місяця складає 8731,71 грн. та 8731,81 грн. та середньоденне грошове забезпечення складає 291,06 грн. З викладеним у листі ГУНП в Запорізькій області розрахунком середньоденного грошового забезпечення позивач згоден. Позивач звільнений 29.09.2017, розрахунок з ним був фактично здійснений 09.11.2017, тобто з 29.09.2017 до 09.11.2017 пройшло 41 календарний день. Тому виплаті грошового забезпечення за час затримки розрахунку на користь позивача, станом на 09.11.2017, підлягає сума із розрахунку 8731,77 грн. поділені на 30 днів (291,06 грн.) та помножене на 41 календарний день затримки, що дорівнює 11933,46 грн.

Позивач просив суд позов задовольнити та розглядати справу у письмовому провадженні.

Представником відповідача подано до суду письмові заперечення (а.с.32-34), в яких зазначено, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі. Якщо ж правовідносини не врегульовані спеціальним законодавством, слід застосовувати аналогію закону, тобто використовувати правові акти, що регулюють подібні за змістом відносини (аналогія закону). Це відповідає вимогам рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/202 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або посадових осіб), при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов'язаних із спорами щодо проходження публічної служби) згідно яких, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно- правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосовувати норми Кодексу законів про працю України (КЗпП), у якому визначено основні трудові права працівників. Позивача за наказом ГУНП в Запорізькій області від 26.09.2017 №473о/с звільнено у звязку із скороченням штатів зі служби в поліції на підставі п.4 ч.1 ст.77 ОСОБА_2 України «Про Національну поліцію». Поліцейський відповідно до вимог п.4 ч.10 ст.62 ОСОБА_2 своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно правових актів України, відповідно п. 5 зазначеної статті у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим ОСОБА_2 та іншими актами законодавства. Відповідно до ч.2 ст.94 ОСОБА_2 України «Про Національну поліцію» визначено, що порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Наказом МВС України №260 від 06.04.2016 затверджено «Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання». Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, передбачена відповідно до статті 9 ОСОБА_2 України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі Закон № 2262-ХІІ). Відповідно до ч.5 ст.9 ОСОБА_2 № 2262-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби поліцейським здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали. Аналізуючи наведену норму ч.5 ст.9 ОСОБА_2 №2262-ХІІ можна зробити висновок про відсутність вимог щодо сплати визначеної у ній допомоги саме у останній день служби особами які мають право на її отримання. Щодо вимог про повний розрахунок при звільненні зі служби в поліції, повідомляємо що одноразова грошова допомога передбачена ОСОБА_2 України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не є коштами, які належать позивачу від підприємства, оскільки не є складовими грошового забезпечення поліцейських, які виплачуються в день звільнення та аналогія закону в даному випадку може застосовуватись тільки до виплати належного особі грошового забезпечення. Крім того, зазначаємо, що відповідно до наказу яким позивача звільнено зі служби в поліції не визначено суму зазначеної виплати, а обраховано вислугу років необхідну для її розрахунку. У подальшому за розрахунком потреби на виплату таких коштів здійснюється їх замовлення та отримання від Національної поліції України та після отримання здійснюється виплата за цільовим призначенням

Представник відповідача у судове засідання не прибув. Про день, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином.

З огляду на неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання не здійснювалось.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зясував наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, копії трудової книжки позивача, Наказом ГУНП в Запорізькій області від 26.09.2017 №473о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби у поліції на підставі п.4 ч.1 ст.77 ОСОБА_2 України «Про Національну поліцію» (у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 29.09.2017. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні складає 17 років 00 місяців 27 днів; календарна для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні 17 років 00 місяців 27 днів.

Згідно з наданою ГУНП Запорізькій області довідкою (вих.№173-Р/12/01-2017 від 15.11.2017) грошове забезпечення позивача за останні повні 2 місяця складає 8731,71 грн. та 8731,81 грн. та середньоденне грошове забезпечення складає 291,06 грн.

Згідно виписки руху коштів по карт-рахунку ОСОБА_1 09.11.2017 надійшли нарахування у сумі 73107,00 грн. з призначенням «Зарахування зарплати на картрахунок». При цьому сторонами не надано до суду докрадних розрахунків складових вказаної суми коштів.

Надаючи правову оцінку діям відповідача щодо своєчасного не нарахування та невиплати позивачу вихідної допомоги суд виходить з наступного.

Відповідно до п.4, п.5 ч.10 ст.62 ОСОБА_2 України №580-VIII від 02.07.2015 «Про Національну поліцію» поліцейський: 4) своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України; 5) у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим ОСОБА_2 та іншими актами законодавства.

За приписами ч.1 ст.62 ОСОБА_2 України №580-VIII від 02.07.2015 «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (ч.2 ст.62 ОСОБА_2 України №580-VIII від 02.07.2015 «Про Національну поліцію»).

Як передбачено п.3 Розділу І «Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», затвердженого 06.04.2016 Наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799), грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п.23 Розділу І «Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення. При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

За приписами п.1 Розділу ІV «Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» у разі переміщення по службі (переведення, відрядження, переходу), а також звільнення поліцейського зі служби в поліції фінансовий підрозділ зобовязаний виплатити йому належні види грошового забезпечення, про що зробити відповідні записи в грошовому атестаті за формою, визначеною у додатку 2 до цих Порядку та умов.

Як зазначено у абз.1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», установити, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно вимог ч.1 ст.9 ОСОБА_2 України №2262-XII від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим ОСОБА_2 та звільняються зі служби за станом здоровя, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування ОСОБА_2 України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше пяти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до ОСОБА_2 України "Про державну службу" , а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у звязку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у звязку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим ОСОБА_2, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального звязку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання (ч.3 ст.9 ОСОБА_2 України №2262-XII від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Оскільки Наказом ГУНП в Запорізькій області від 26.09.2017 №473о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби у поліції на підставі п.4 ч.1 ст.77 ОСОБА_2 України «Про Національну поліцію» (у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 29.09.2017, то у вказаний останній робочий день йому повинні були здійсненні нарахування грошового забезпечення і виданий грошовий атестат.

Доказів додержання вимог п.1 Розділу ІV «Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» при звільненні ОСОБА_1 відповідач, його представник до суду не надали.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно вимог ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Звідси, суд вважає за можливе визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Запорізькій області стосовно своєчасної не виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Не можна вважати спором про розмір сум, належних до виплати при звільненні, спір про відрахування із заробітної плати (на відшкодування матеріальної шкоди, на повернення авансу тощо), оскільки він вирішується в іншому встановленому для нього порядку.

Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону (ч.5 ст.94 ОСОБА_2 України №580-VIII від 02.07.2015 «Про Національну поліцію»).

Як зазначено у п.5 Розділу ІV «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженому 08.02.1995 постановою Кабінету Міністрів України №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Позивач звільнений з ГУНП в Запорізькій області 29.09.2017, розрахунок з ним був фактично здійснений 09.11.2017, тобто затримка розрахунку при звільненні (з 29.09.2017 до 09.11.2017) становить 41 день. За час затримки розрахунку на користь позивача, станом на 09.11.2017, підлягає сума із розрахунку 8731,77 грн. (заробітна плата згідно довідки (вих.№173-Р/12/01-2017 від 15.11.2017)) поділені на 30 днів (291,06 грн.) та помножене на 41 день затримки, що дорівнює 11933,46 грн.

Таким чином суд вважає за можливе зобовязати ГУНП в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги по день фактичного з ним розрахунку, у сумі 11933,46 грн.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 139, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (вул. Тимірязєва, 340а, м.Запоріжжя, 69007, код НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (вул. Матросова, 29, м.Запоріжжя, 69057, код 40108688) про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Запорізькій області стосовно своєчасної не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Зобовязати Головне управління Національної поліції в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги по день фактичного з ним розрахунку, у сумі 11933,46 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.293, 295, 297 КАС України.

Рішення у повному обсязі виготовлене 22.12.2017.

Суддя Ю.В. Калашник