Справа № 587/2911/17
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 р. Справа № 587/2911/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Спаскіна О.А. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання Медяник А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника відповідача адвоката ОСОБА_1 на постанову Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017 по справі № 587/2911/17

за позовом Сумського прикордонного загону

до Громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

про примусове видворення за межі території України,

ВСТАНОВИЛА:

Сумський прикордонний загін (далі позивач) звернувся до Сумського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 (далі відповідач), в якому просив суд примусово видворити з України громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5.

Постановою Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017 року по справі № 587/2911/17 примусово видворено з України громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанову звернуто до негайного виконання.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2017 року по справі № 587/2911/17 клопотання Сумського прикордонного загону задоволено.

Затримано громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та поміщено його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на строк 6 (шість) місяців.

Ухвалу суду допущено до негайного виконання.

Представник відповідача, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.10.2017 та винести нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача зазначив, що всупереч положенням Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію, підписаної 22.10.2012, відповідача було затримано за процедурою, передбаченою ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст.187-3 КАС України, а не за процедурою, передбаченою статтею 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та вищевказаними міждержавними угодами. Визначену чинним законодавством процедуру реадмісії позивач не застосував, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Сторони в судове засідання не зявилися про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмою.

З ініціативи суду, враховуючи віддаленість місця знаходження представника відповідача (м. Луцьк), з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи та забезпечення прав та інтересів відповідача, було призначено розгляд справи в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Луцькому міськрайонному суду Волинської області. Про дату час та місце проведення судового засідання в режимі відеоконференції представник відповідача був повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою, проте в судове засідання не зявився.

Відповідно до положень ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства (далі -КАС України) колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів з даним висновком суду не погоджується виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 21 жовтня 2017 року о 21 год. 05 хвилин ОСОБА_4 ОСОБА_5 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом від мобільної прикордонної застави «Суми» на відстані близько 18 км від державного кордону України в районі н.п. Стецьківка під час перебування в межах контрольованого прикордонного району без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України після здійснення незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб.

В ході проведення перевірочних заходів відносно ОСОБА_4 ОСОБА_5 було встановлено факт відсутності інформації щодо нього в відомчих базах даних ДПС про здійснення перетинання державного кордону України встановленим порядком. Також було встановлено, що вказаний вище громадянин здійснив незаконний перетин державного кордону з Російської Федерації поза встановленими пунктами пропуску.

Зазначені обставини стали підставою для звернення Сумського прикордонного загону до суду з даним позовом про примусове видворення громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 з території України.

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне затримання від 21.10.2017 року громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, був затриманий 21.10.2017 о 21 год. 05 хв. на строк до 3 діб з метою встановлення особи, у звязку із вчиненням правопорушення, передбаченого статтею 202 КУпАП. Відповідач був виявлений та затриманий на відстані близько 18 км. від державного кордону України під час перебування в межах контрольованого прикордонного району без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, безпосередньо після здійснення незаконного перетину Державного кордону з території Російської Федерації на територію України.

Листом від 21.10.2017 року № 27/10811 командування Сумського прикордонного загону повідомило посадових осіб ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 в Україні про затримання групи громадян ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, зокрема, і ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Враховуючи відсутність у затриманих осіб документів, що посвідчують особу, командування прикордонного загону цим листом просило про надання документів, що посвідчують особу, та повідомило контактні дані для організації побачення посадових осіб посольства ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 в Україні із затриманими громадянами цієї країни, зокрема, і відповідача по справі.

22.10.2017 року відповідачем ОСОБА_6 ОСОБА_5 було надано пояснення на імя начальника Сумського прикордонного загону, у яких відповідач повідомив, що 05.10.2017 о 13:00 год літаком прибув до м. Москва, де проживав з 05.10.2017 по 16.10.2017 разом із п'ятьма громадянами ОСОБА_4. 16.10.2017 відповідача з квартири, де він проживав, забрав невідомий чоловік, який посадив його до легкового автомобіля та повіз у невідомому напрямку. В подальшому 16.10.2017 року приблизно о 20 год. 00 хв. відповідача та інших громадян ОСОБА_4 висадили в польовій місцевості, де їх зустріли дві особи в масках на обличчі, забрали паспортні документи та жестом вказали напрямок руху до кордону з Україною. Приблизно через 30 хв. руху у вказаному напрямку пішки відповідача разом з іншими громадянами ОСОБА_4 посадили у човен, та, як йому в подальшому стало відомо, незаконно переправили через річку на територію України. Згодом відповідача разом з іншими громадянами ОСОБА_4 привезли до будинку в сільській місцевості, до якого приблизно 20.10.2017 привезли ще 6 невідомих відповідачеві громадян ОСОБА_4. 21.10.2017 відповідача без документів, що посвідчують особу, разом з іншими громадянами ОСОБА_4 затримали прикордонники.

22 жовтня 2017 року начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Сумського прикордонного загону, було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5, яке 22.10.2017 було затверджене начальником Сумського прикордонного загону.

Зазначеним рішенням зафіксовано, що відповідач по справі був затриманий 21.10.2017 року о 21 год. 05 хв. прикордонним нарядом від мобільної прикордонної застави «Суми» Сумського прикордонного загону на відстані близько 18 км. від державного кордону України в районі населеного пункту Стецьківка під час перебування в межах контрольованого прикордонного району без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України після здійснення незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну.

Вказаним рішенням зобовязано ОСОБА_4 ОСОБА_5 залишити територію України у термін до 24.10.2017.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно з частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною 1 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України (яка включена до КАС України на підставі Закону України від 19.05.2016 № 1379-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства і врегулювання окремих питань, пов'язаних з протидією нелегальній міграції») встановлено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Водночас Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено також передачу з території України або приймання на територію України іноземців та осіб без громадянства (реадмісію).

За приписами частини 1 статті 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

У відповідності до частини 3 статті 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

25 вересня 2007 року між Кабінетом Міністрів України та Урядом ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 було підписано Угоду про реадмісію громадян обох держав, підписаної в м. Нью-Йорк, яка була ратифікована Законом України від 03 вересня 2008 року N 359-VI.

Вказана Угода визначає підстави та порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України положень про реадмісію (приймання-передавання) громадян обох держав, а також порядок їх взаємодії під час здійснення реадмісійних процедур.

Відповідно до пунктів 1-2 статті 1 Угоди на запит однієї Договірної Сторони інша Договірна Сторона здійснює реадмісію осіб, які не виконують чи більше не виконують правові вимоги стосовно в'їзду чи перебування на території держави запитуючої Договірної Сторони, далі - осіб, які підлягають реадмісії.

Запитуюча Договірна Сторона негайно та без будь-яких спеціальних процедур здійснює реадмісію осіб, які підлягають реадмісії та які, відповідно до результатів перевірки компетентними органами, не є громадянами держави запитуваної Договірної Сторони або не відповідають вимогам, передбаченим у статті 2 цієї Угоди.

Згідно зі ст. 4 Угоди Запитувана договірна Сторона відповідає на запит щодо здійснення реадмісії осіб, які підлягають реадмісії, виданий запитуючою Договірною Стороною, протягом 45 днів після дати отримання такого запиту. Запитувана Договірна Сторона робить усе можливе, щоб скоротити час надання відповіді на запит у разі, якщо запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитуваній Договірній Стороні про те, що особа, яка підлягає реадмісії, поміщена в заклад, що знаходиться під охороною, або заарештована з метою здійснення депортації.

Запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитувану Договірну Сторону про заплановану дату передачі особи, яка підлягає реадмісії, принаймні за 7 днів до настання цієї дати.

Запит щодо здійснення реадмісії відповідно до пункту 2 статті 1 подається запитуваною Договірною Стороною запитуючій Договірній Стороні протягом 90 днів з дати передачі відповідної особи запитуваній Договірній Стороні, за винятком випадків, коли ця особа на день передачі не мала громадянства держави запитуваної Договірної Сторони.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач був виявлений та затриманий після здійснення незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію» від 05 червня 2013 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію, підписану 22 жовтня 2012 в Москві.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 цієї Угоди компетентні органи держави запитуваної Сторони приймають на запит центрального компетентного органу держави запитуючої Сторони громадянина третьої держави або особу без громадянства, які перебувають на території держави запитуючої Сторони з порушенням законодавства цієї держави з питань в'їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства, якщо надано докази того, що така особа:

- в'їхала на територію держави запитуючої Сторони безпосередньо з території держави запитуваної Сторони з порушенням законодавства держави запитуючої Сторони з питань в'їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства;

- на момент направлення запиту про реадмісію має законні підстави для проживання на території держави запитуваної Сторони.

Порядок виконання реадмісії врегульований статтями 4-6 цієї Угоди та Виконавчим протоколом про порядок реалізації Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію від 22.10.2012.

Відповідно до підпункту 1 частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, згідно з ч.6 ст.9 КАС України, якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Вказаними вище міждержавними Угодами передбачено застосування процедури реадмісії щодо всіх громадян обох держав, які не виконують чи більше не виконують правові вимоги стосовно в'їзду чи перебування на території запитуючої держави.

З урахуванням наведеного, оскільки між Урядами України та ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, а також між Урядами України та Російської Федерації укладені Угоди про реадмісію громадян обох держав, громадяни ОСОБА_3 ОСОБА_4, які не мають законних підстав для перебування на території України, та прибули з території Російської Федерації, підлягають реадмісії відповідно до цих Угод, що в свою чергу виключає можливість застосування до них процедури примусового видворення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідач підлягає видворенню не за процедурою, передбаченою статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та статтею 183-7 КАС України, як цього просив позивач, а за процедурою, визначеною статтею 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та вищезазначеною Угодою.

Проте, позивачем встановлена законодавством процедура реадмісії не застосована.

Колегія суддів зазначає, що позивач як суб'єкт владних повноважень не мав правових підстав для звернення до суду з даним позовом про примусове видворення відповідача, оскільки Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено іншу процедуру для видворення іноземця за межі території України, яка виключає звернення до суду.

Отже, вищенаведені доводи позивача не є підставою для задоволення позову.

Враховуючи зазначене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову про примусове видворення громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 є помилковим.

З огляду на наведене, колегія суддів прийшла до висновку про скасування постанови суду першої інстанції, на підставі п.4 ч.1 ст.202 КАС України, як така, що ухвалена з порушенням норм матеріального права та процесуального права, та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача адвоката ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Сумського районного суду Сумської області від 24 жовтня 2017 року по справі № 587/2911/17 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог Сумського прикордонного загону до Громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 про примусове видворення за межі території України.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя ОСОБА_7
Судді ОСОБА_8 ОСОБА_9
Повний текст постанови виготовлений 19.12.2017