Справа № 815/6676/16
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 815/6676/16
Провадження 2-а/522/1270/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.,

за участю секретаря Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнично-технічне підприємство «Інжпроект» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнично-технічне підприємство «Інжпроект» звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в якому просило: визнати протиправною та скасувати постанову №055/16 від 22.11.2016 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради; стягнути витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтуванні позову зазначено, що постановою №055/16 від 22.11.2016 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради в особі заступника начальника управління начальника інспекційного відділу ОСОБА_1 визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнично-технічне підприємство «Інжпроект» винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 4 п.4 ч.2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 130 500 грн. Постанову №055/16 винесено на підставі протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 15.11.2016р., який складено головним спеціалістом управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_2 Позивач вважає зазначену постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки декларація про початок виконання будівельних робіт від 09.11.2016 року, будучи повернутою 16.11.2016 року, не спричинила ніяких юридичних наслідків і не може вважатися документом, що надає право на виконання будівельних робіт, а наведені у ній дані, які не внесені до реєстру зареєстрованих декларацій про початок виконання будівельних робіт, не підлягають перевірці на предмет їх достовірності.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив справу слухати без фіксації судового процесу.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просив справу слухати без фіксації судового процесу.

Суд, дослідивши докази, надані сторонами, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, доведені та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 09.11.2016 року уповноваженими представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнично-технічне підприємство «Інжпроект» через Центр адміністративних послуг Одеської міської ради було подано до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради два екземпляри Декларації про початок виконання будівельних робіт для будівництва «Гаражу на чотири машини спецавтоцентру «ТОЙОТА».

15.11.2016 року перевіряючим Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради було проведено позапланову перевірку дотримання вимог та встановлено в Акті, що фактично будівельні роботи з будівництва гаражу на чотири машини спецавтоцентру «ТОЙОТА» не розпочаті, територія, запроектована під забудову, вільна та експлуатується як стоянка для автомобілів. Також виявлено, шо номер реєстрації у Одеському міському управлінні ОРФ ЦДЗК 20.01.2005 року договору оренди землі не відповідає вказаному в поданій декларації про початок виконання будівельних робіт.

За результатами перевірки головним спеціалістом управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_2 складено Протокол та Припис, в яких зазначено, що уповноважений представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнично-технічне підприємство «Інжпроект» від отримання вищезазначених документів відмовився.

16.11.2016 року Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради разом із супровідним листом №01-16/581д/д повертає подану декларації про початок виконання будівельних робіт для усунення виявлених зауважень.

Постановою № 055/16 від 22.11.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнично-технічне підприємство «Інжпроект» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 4 п.4 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", та накладено штраф у сумі 130 500 грн. за наведення недостовірних даних в поданій декларації про початок виконання будівельних робіт. Не погоджуючись з зазначеною постановою, товариство оскаржило її до суду.

Суд вважає, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнично-технічне підприємство «Інжпроект» про визнання протиправною та скасування постанови №055/16 від 22.11.2016 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з норм законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Постанова суду повинна ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законною і обґрунтованою. Законною є постанова, ухвалена судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованою є постанова, ухвалена судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Постанова суду має відповідати завданням адміністративного судочинства. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції від 26.11.2016року, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності.

Відповідно до частин 1, 2 4, 8 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції від 26.11.2016року, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, право на виконання будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про початок виконання будівельних робіт замовникові для усунення виявлених недоліків, якщо у декларації не відображено інформації щодо замовника, назви чи адреси об'єкта будівництва, документа, що підтверджує право власності чи користування земельною ділянкою (крім випадків, визначених частиною четвертою статті 34 цього Закону), містобудівних умов та обмежень (крім об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються), проектувальника, головного архітектора та/або головного інженера проекту, осіб, відповідальних за проведення авторського і технічного нагляду, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків декларація розглядається органом державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, передбаченому для її реєстрації.

Таким чином, відповідальність замовника за достовірність змісту декларації про початок виконання будівельних робіт в розумінні ч.8 ст.36 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» розпочиналась одночасно з моментом реєстрації такої декларації органом державного архітектурно-будівельного контролю, що узгоджується з наступним.

Так, відповідно до ч.4 ст.36 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» декларація про початок виконання будівельних робіт, що повернута органом заявнику для усунення недоліків, не спричиняє наслідків для замовника за її призначенням (як документ) згідно з Законом. Єдиний випадок, коли такі наслідки настають, був передбачений ч. 5 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до змісту якої, у разі, якщо орган державного архітектурно-будівельного контролю не зареєстрував декларацію про початок виконання будівельних робіт або не повернув її в установлений цією статтею строк, право на виконання будівельних робіт виникає на одинадцятий робочий день з дня, коли декларація повинна бути зареєстрована або повернута.

Згідно з пунктами 1, 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється зокрема Держархбудінспекцією у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Абзацом 4 пункту 4 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» визначено, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів, або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації - на об'єктах III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат.

Тобто, склад правопорушення, передбаченого цією нормою, має місце у разі виконання замовником будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, або у разі, якщо подана декларація, яка дає право на виконання будівельних робіт (тобто зареєстрована декларація), містить недостовірні дані.

При цьому поняття "подання декларації" як складова підстав для відповідальності за повноту та достовірність зазначених в ній даних включає і реєстрацію (прийняття) інспекцією цієї декларації. У разі використання відповідачем свого права на відмову у реєстрації декларації та повернення її для виправлення виявлених недоліків, така декларація не може вважатися поданою та зареєстрованою, а також бути підставою для притягнення до відповідальності, передбаченої Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» за порушення норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки ще не має ознак документу, щодо змісту якого замовник несе відповідальність.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 2 червня 2015 року №816/6496/13а, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Згідно зі ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що декларація про початок виконання будівельних робіт від 09.11.2016 року, будучи повернутою 16.11.2016 року, не спричинила ніяких юридичних наслідків і не може вважатися документом, що надає право на виконання будівельних робіт, а наведені у ній дані, які не внесені до реєстру зареєстрованих декларацій про початок виконання будівельних робіт, не підлягають перевірці на предмет їх достовірності.

Однак, управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської, проводячи 15.11.2016 року перевірку та прийнявши 22.11.2016 року оскаржувану постанову № 055/16 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності згідно з абз.4 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» за виявлення недостовірних даних у зазначеній (незареєстрованій) декларації, цих обставин не врахував, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Згідно частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд враховує, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнично-технічне підприємство «Інжпроект» заявлені правомірно, обґрунтовано, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому є такими, що належать до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Від повідно до квитанції №1610 від 05 грудня 2016 року за подання до суду позовної заяви позивач сплатив судовий збір на загальну суму 1957,50 грн., які в зв'язку із задоволенням позовних вимог підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ДАБІ України.

Керуючись ст.ст.2, 11, 71, 94, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнично-технічне підприємство «Інжпроект» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності - задовольнити.

Визнати противоправною та скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про накладення штрафу на Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнично-технічне підприємство «Інжпроект» за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 055/16 від 22.11.2016 року.

Стягнути з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнично-технічне підприємство «Інжпроект» судовий збір у розмірі 1957,50 гривень.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя

13.12.2017