Справа № 810/4363/17
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

19 грудня 2017 року № 810/4363/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа: державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання незаконною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

14.12.2017 р., ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо незабезпечення впровадження порталу електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи; визнання права громадянина України ОСОБА_1 на підприємницьку діяльність порушеним та зобовязання відповідача здійснити належні заходи щодо реєстрації ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем з 01.05.2016 р. В якості третьої особи визначено ДП «Національні інформаційні системи».

Законом України від 03.10.2017 р. № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», КАСУ викладено в новій редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017 р.

Відповідно до пп. 12 п. 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» КАСУ установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, зокрема, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Під час дослідження позовної заяви на відповідність вимогам КАСУ до набрання чинності нової редакції Кодексу встановлено, що поданий позов не відповідає вимогам процесуального закону, з огляду на виявлені недоліки, а саме: позовна заява оформлена з порушенням вимог ст. 106 КАСУ (в редакції чинній до 15.12.2017 р.) з підстав недодержання правил територіальної підсудності; непідтвердженням повноважень представника належними доказами (відсутність оригіналів документів або засвідчених підписом судді копій з них); поданням позову з пропущенням строку звернення до суду без належного підтвердження поважності такого пропуску; недодержанням вимог, які пред'являються до позовної заяви з підстав відсутності засобів звязку та адреси електронної пошти сторін; відсутністю доказів сплати судового збору; наданням копій документів до заяви з порушенням правил щодо їх засвідчення у відповідності до вимог Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації».

Таким чином, встановивши недодержання зазначених вище вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу, під час подання до суду вказаного позову, який зареєстрований в суді 14.12.2017 р., а також, зважаючи на той факт, що станом на 15.12.2017 р. з одночасним введенням в дію нової редакції КАСУ, провадження за даним позовом не відкрито, а підстави, які фактично обмежували суд вчиняти процесуальні дії в розумінні пп. 12 п. 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» КАСУ (в редакції з 15.12.2017 р.) не встановлені, суд не обмежений у вчиненні усіх процесуальних дій за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 171 КАСУ, суддя після одержання позовної заяви зясовує, зокрема, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 45 КАСУ передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпулювання автоматизованим розподілом справ між суддями (п. 2 ч. 2 ст. 45 КАСУ) для проведення розподілу справи вигідному для позивача судді.

Відомостями автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що на розгляд судді Брагіної О.Є. 14.12.2017 р. надійшло два позови: справа № 810/4363/17 та справа № 810/4361/17 ОСОБА_1 до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, які є ідентичними за змістом один одному та вирізняються лише незначними формулюваннями змісту позовних вимог. При цьому предмет і підстави позову є однаковими за правовим змістом.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 169 КАСУ, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Враховуючи, що позивачем до Київського окружного адміністративного суду подано аналогічні позови (справи № 810/4363/17 та № 810/4361/17) до Міністерства юстиції України з тим самим предметом та з однакових підстав, суд дійшов висновку про зловживання позивачем своїми процесуальними правами. Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини розуміє таке його використання, що спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, що суперечить принципу правової визначеності. ЕСПЛ вказав, що "існує велика кількість змішування таких категорій як зловживання процесуальним правом і реалізація процесуальних прав". У ряді випадків ЄСПЛ наголосив, що подання суду завідомо безпідставних позовів, оскарження судових рішень при повному усвідомленні їх правильності, порушення перед судом безцільних клопотань лише для затягування процесу, вчинення інших дій, спрямованих на досягнення своєї мети, всупереч визначеному законом порядку, є зловживанням правом. Отже, під зловживанням розуміють здійснення цивільних прав виключно з наміром заподіяти шкоду іншій особі, дії в обхід закону, а також будь-яке інше завідомо несумлінне здійснення прав.

Небезпека зловживання процесуальними правами полягає в тому, що формально начебто дії особи не виходять за межі правового поля, а насправді ними заподіюється шкода інтересам правосуддя та інших учасників процесу. Такі дії (бездіяльність) важко довести, і особа, що зловживає правом, може для прикриття своїх протиправних намірів використовувати широкий спектр заходів, які їй надаються законом. Це виявляється у поєднанні диспозитивного права на допустимість для позивача будь-яких процесуальних прийомів з протиправним наміром дестабілізації судочинства, чим досягається в решті решт, необхідний результат.

Проте, суд наголошує, що принцип диспозитивості, у першу чергу, спрямований на забезпечення реалізації законних і обґрунтованих інтересів осіб, які беруть участь у справі та зауважує про відсутність підстав для ототожнення значення права на доступ до правосуддя з нічим не обмеженою свободою реалізації процесуальних прав. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним та не може служити виправданням безпідставного здійснення прав, не повязаних з метою їх реального захисту.

Свобода розпорядження національними засобами захисту обмежена вимогами закону та інтересами інших учасників, тому, суд вважає, що встановивши факт зловживання процесуальними правами, повинен вживати відповідних заходів для припинення такої діяльності. При цьому, декларативного закріплення неприпустимості зловживання явно недостатньо, необхідна ще й дієва реалізація механізму захисту від зловживань.

Ураховуючи вищевикладене та, керуючись ст.ст. 169, 243, 246, 256 КАСУ, суд

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа: державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання незаконною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, повернути позивачеві без розгляду разом із доданими до неї документами.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Брагіна О.Є.