Справа № 351/1812/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11524/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2017 року, головуючий суддя Калиновський М.М., ухвалена у м. Снятин, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Снятинської РДА про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління соціального захисту населення Снятинської РДА, в якому просив визнати дії щодо відмови у перерахунку та виплаті недоплаченої за 2014-2016 роки щорічної допомоги на оздоровлення згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними; зобов»язати відповідача виплатити йому недоплачені кошти на щорічну допомогу на оздоровлення за 2014-2016 роки виходячи з розміру 5-ти мінімальних заробітних плат, встановленої Законом України «Про державний бюджет» на момент виплати згідно рішення суду; скерувати постанову суду до негайного виконання та зобов»язати відповідача надати звіт про виконання рішення суду в місячний строк.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, інвалід ІІІ групи, захворювання пов»язане з наслідками Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 48 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення. За 2014 рік Управлінням соцзахисту населення виплати щорічної допомоги на оздоровлення згідно вищевказаного Закону не проводились. Виплату проведено згідно Постанови КМ України №562 від 12.07.2005 року у розмірі 120 грн. Прийнявши вказану Постанову №562 від 12.07.2005 року КМ України порушив вимоги ст.ст. 19, 22, 92 Конституції України, звузив зміст та обсяги існуючих прав і свобод, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Даний Закон має вищу юридичну силу над урядовими нормативно-правовими актами, а в даному випадку ніж Постанова КМ України №562 і тому дії Управління соціального захисту Снятинської РДА є необґрунтованими та незаконними. Посилання відповідача на те, що фінансування видатків на соціальний захист та соціальне забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проводяться в межах коштів, передбачених ЗУ «Про державний бюджет» на відповідні роки, тобто виконання закону залежить від фінансових ресурсів дохідної частини державного бюджету є абсолютно неправомірне.

Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що з огляду на пріоритетність Законів України над підзаконними актами, у 2014-2016 роках нарахування одноразової щорічної допомоги на оздоровлення повинно здійснюватись в розмірі, встановленому статтею 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії А №434511. Позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності без переогляду у зв»язку із захворюванням, пов»язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Як слідує з експертного висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії № 07 від 09.09.2010 року, розглянуто заяву ОСОБА_1 на предмет встановлення причинного зв»язку захворювань, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до якого встановлено діагноз: Са прямої кишки T3NхМО ст. ІІ кл. гр. ІІ. Висновок: захворювання пов»язане з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Вирішуючи вказані спірні відносини колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 6 КАС України (надалі - в редакції, на момент звернення із розглядуваним позовом) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб»єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Також частиною 4 цієї статті визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Статтею 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, відповідно до змісту наведеної норми для фізичних і юридичних осіб, які не є суб»єктами владних повноважень, загальний строк звернення до адміністративного суду становить шість місяців, який обчислюється з дня, коли така особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав рішенням, діями чи бездіяльністю суб»єкта владних повноважень.

Водночас даною статтею передбачено, що цим кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду і такі строки (спеціальні), на думку колегії суддів, мають перевагу у застосуванні перед зазначеним вище загальним строком.

Однак іншими законодавчими актами не встановлено спеціальних строків звернення до суду для вирішення даних спірних правовідносин, тому до таких слід застосовувати загальний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, який становить шість місяців з дня коли особа дізналась про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач у своєму позові зазначає, що отримував допомогу на оздоровлення за 2014 - 2016 роки, але в меншому розмірі чим передбачено законодавством. Не звертався за захистом своїх прав, оскільки оспорював дії відповідача за попередні періоди у судовому порядку.

З даним позовом позивач звернувся до суду у вересні 2017 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції, тобто із пропуском шестимісячного строку встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду з позовом, оскільки був обізнаний про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із статтею 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Така само, відповідно до частин 3, 4 статті 123 КАС України (в редакції, після 15.12.2017 року) якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Статтею 319 КАС України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із розглядуваним позовом, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду та не наведено жодних доказів поважності причини пропуску такого строку, тому заявлені позовні вимоги слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2017 року у справі №351/1812/17 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовну заяву залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_2

Повний текст постанови складено 21.12.2017 року.