Справа № 808/1427/17
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
05 грудня 2017 року (17 год. 00 хв.) Справа № 808/1427/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В.
розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовною заявою: ОСОБА_1
до: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ), Головного управління Національної гвардії України
про: визнання протиправними дій суб`єктів владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.
23.05.2017 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) (далі відповідач 1), Головного управління Національної гвардії України (далі відповідач 2), в якому позивач із урахуванням уточнень просить:
зобов`язати відповідача 1 та відповідача 2 зарахувати позивачу строк проходження військової служби з дня його включення до списків особового складу відповідача 1 (13.08.2014) до вислуги років військової служби (як у календарному, так і у пільговому обчисленні), а також внести відповідні зміни до документів позивача, в яких відображається факт проходження військової служби та її стаж;
зобов`язати відповідача 1 та відповідача 2 допустити позивача до проходження військової служби на займаній посаді старшого кулеметника другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) або на іншій посаді, що відповідає його військовому званню;
допустити негайне виконання постанови в частині допущення позивача до проходження військової служби на займаній посаді;
зобов`язати відповідача 2 здійснити перерахунок позивачу матеріального та грошового забезпечення, виходячи із порядку та розмірів, установлених для осіб, які проходять військову службу за контрактом, з урахуванням премій, доплат, винагород за безпосередню участь в АТО та інших щомісячних та одноразових видів грошового забезпечення за період з 13.08.2014 по 19.12.2014 за займаною посадою командира відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення відповідача 1, та з 19.12.2014 до дня допущення позивача до проходження військової служби за посадою старшого кулеметника другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ);
виплатити відповідну різницю між фактично отриманим та перерахованим матеріальним та грошовим забезпеченням.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги таким.
Указом Президента України від 21.07.2014 № 607/2014 «Про часткову мобілізацію» (далі Указ Президента України від 21.07.2014 № 607/2014), затвердженого Законом України від 22.07.2014 № 1595-VII «Про затвердження Указу Президента України від 21.07.2014 № 607/2014 «Про часткову мобілізацію» (далі Закон України від 22.07.2014 № 1595-VII) було оголошено часткову мобілізацію. 13.08.2014 (у період дії Указу від 21.07.2014 № 607/2014) між позивачем та державою Україна в особі командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) було укладено контракт про проходження служби у військовому резерві Національної гвардії України терміном на 5 років та зараховано позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ).
У період з 19.08.2014 по 06.10.2014 позивач приймав участь в антитерористичній операції. Під час виконання завдань військової служби у зоні АТО, перебуваючи у складі колони військової техніки, позивач внаслідок ДТП отримав тяжкі травми, у зв`язку з чим йому було встановлено інвалідність ІІІ групи. Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) від 19.08.2015 № 167 укладений з позивачем контракт про проходження служби у військовому резерві від 13.08.2015 було припинено та, відповідно, звільнено позивача зі служби у військовому резерві за станом здоров`я. При цьому, відповідач 1 та відповідач 2 стверджують, що позивач взагалі не перебував на військовій службі та не був військовослужбовцем, натомість мав статус резервіста.
Однак, оскільки з 13.08.2014 позивач був зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ), він вважає, що набув статусу військовослужбовця, а відтак, факт проходження ним військової служби є беззаперечним. З метою захисту прав позивача останній просить суд зарахувати йому строк проходження військової служби до вислуги років військової служби (як у календарному, так і у пільговому обчисленні), допустити до проходження військової служби та, здійснити перерахунок позивачу матеріального та грошового забезпечення. Із урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2017 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків до 19 червня 2017 року.
Позивачем було усунено недоліки позовної заяви.
Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 22.06.2017 відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.
У попередньому судовому засіданні представником відповідача 1 подані заперечення на адміністративний позов, у яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки Указом Президента України від 21.07.2014 № 607/2014 було оголошено проведення часткової мобілізації. При цьому, у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) призов відмобілізованих та резервістів на військову службу не передбачався. Також, представник відповідача 1 зазначив, що на підтвердження правомірності залучення резервістів (у тому числі позивача) до участі в антитерористичній операції чинним законодавством у відповідній сфері правовідносин передбачено визнання таких осіб учасниками бойових дій. Щодо правомірності звільнення позивача зі служби у військовому резерві представник відповідача 1 зауважив, що відповідно до Висновку військово-лікарської комісії від 16.06.2015 № 144 позивач визнаний непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у військовий час. Тому, за станом здоров`я, позивач на підставі п. 35 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Національної гвардії України підлягав звільненню зі служби. При цьому, жодних зауважень, претензій або заперечень під час звільнення, як стверджує відповідач 1, позивач не висловлював. Із урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності, представник відповідача 1 просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.
У попередньому судовому засіданні представником відповідача 2 також були подані заперечення на адміністративний позов, у яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки 05.01.2015 внаслідок ДТП позивач отримав чисельні травми та був направлений до обласної лікарні м. Харкова для подальшого лікування. Так, у період з 06.01.2015 по 22.06.2015 позивач проходив безперервне лікування у медичних закладах. Як наслідок, під час призову на військову службу по мобілізації резервістів батальйону оперативного призначення у відповідача 2 об`єктивно були відсутні законні підстави для проведення організаційних заходів щодо призову позивача на військову службу. Також, представник відповідача 2 зауважив, що факт проходження позивачем саме служби у військовому резерві, а не військової служби, як стверджує позивач, підтверджується матеріалами службового розслідування від 15.09.2017 № 276, на підставі яких було видано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) від 22.09.2017 № 48 о/с про внесення змін до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) від 19.09.2017 № 868/1. Із урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності, представник відповідача 2 просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі
У ході попереднього судового засідання представниками сторін надані додаткові докази, а також додаткові пояснення та заперечення на обґрунтування їх правових позицій.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2017 закінчено підготовче провадження і за письмовою згодою представників позивача, відповідача 1, відповідача 2 справу призначено до судового розгляду у той же день, а саме на 05.12.2017.
05.12.2017 судом було отримано клопотання представників позивача, відповідача 1, відповідача 2 про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.
Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача 1 зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 03.01.2006 (а.с. 246). Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача 2 зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 05.01.1992 (а.с. 256).
Указом Президента України від 21.07.2014 № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 № 1595-VII, було оголошено часткову мобілізацію у зв`язку з поширенням проявів тероризму на території України, небезпекою державній незалежності України та з метою забезпечення оборони держави, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України.
Пунктом 2 вказаного Указу було передбачено провести часткову мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
У період дії часткової мобілізації, а саме 13.08.2014 між позивачем та відповідачем 1 було укладено Контракт про проходження громадянином України служби у військовому резерві № б/н (далі Контракт від 13.08.2014 № б/н, а.с. 17), відповідно до умов якого позивач ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження служби у військовому резерві, і добровільно бере на себе зобов`язання:
1) проходити службу у військовому резерві протягом строку цього контракту на умовах, визначених законами та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють порядок проходження служби у військовому резерві, і цим Контрактом;
2) належно виконувати службові обов`язки згідно із займаною посадою, програму підготовки резервістів, завдання, покладені на військову частину, в якій він проходить службу у військовому резерві;
3) систематично вдосконалювати теоретичні знання та практичні навички, необхідні для виконання службових обов`язків, у тому числі під час проходження підготовки та зборів;
4) мати при собі під час проходження підготовки та зборів військово-облікові документи і документи, що посвідчують особу;
5) своєчасно прибувати до місця проведення підготовки чи зборів;
6) прибувати до органу військового управління, з`єднання, військової частини, навчального закладу, установи у строк, визначений програмою підготовки резервістів (а.с. 17).
У свою чергу, відповідно до п. 2 Контракту від 13.08.2014 № б/н відповідач 1 зобов`язується забезпечувати позивачу додержання його прав, включаючи надання гарантій правового і соціального захисту, встановлених законами та іншими нормативно-правовими актами, які визначають статус резервістів та порядок проходження служби у військовому резерві; призначення його на посади відповідно до професійних і моральних якостей, військового звання та військово-облікової спеціальності; створення умов для систематичного вдосконалення теоретичних знань і практичних навичок; завчасне ознайомлення з планом заходів із підготовки на рік; виплату у встановленому законодавством порядку грошового забезпечення та одноразового грошового забезпечення.
Пунктом 3 Контракту від 13.08.2014 № б/н визначено, що він укладений на п`ять років, набирає чинності 13.08.2014 та припиняє дію з 13.08.2019 або достроково з підстав та у порядку, визначених Положенням про проходження громадянами України служби у військовому резерві (а.с. 17).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Північного ОТО Національної гвардії України від 13.08.2014 № 32 о/с «По особовому складу» позивача було зараховано до списків особового складу частини та призначено командиром відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення (1-го батальйону резервістів) (а.с. 18).
19.08.2014 на підставі Наказу командира відповідача 1 від 19.08.2014 № 159 позивача було направлено у відрядження в зону проведення антитерористичної операції для виконання завдань згідно з Законом України «Про боротьбу з тероризмом» (а.с. 19).
У період з 19.08.2014 по 06.10.2014 позивач безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, що підтверджується наявною у матеріалах справи Довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 25.09.2015 № 392 (а.с. 20).
Наказом командира відповідача 1 від 19.08.2014 № 159 «По особовому складу» у зв`язку з проведенням організаційних заходів позивача було призначено на рівнозначну посаду, а саме командиром відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення (1 резервного батальйону) (а.с. 21). У подальшому, позивача на підставі Наказу командира відповідача 1 від 19.12.2014 № 11 о/с було призначено на нижчу посаду старшим кулеметником другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (а.с. 22).
05.01.2015 під час ротації добровольчих підрозділів бійці батальйону імені Кульчицького, серед яких був позивач, потрапили у дорожньо-транспортну пригоду між населеними пунктами Слов`янськ та Артемівськ через зіткнення з автомобілем «КРАЗ». Внаслідок аварії загинули 12 людей, ще 22 бійця (у тому числі позивач) з різними травмами були госпіталізовані в Центральну міську лікарню Артемівська. Зазначений факт є загальновідомим та широко висвітлювався у засобах масової інформації.
За результатами нещасного випадку, що стався 05.01.2015 о 18 год. 30 хв., комісією Військової частини НОМЕР_1 Північного територіального управління Національної гвардії України було проведено відповідне розслідування та складено Акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) форми Н-5 від 03.03.2015 № б/н (а.с. 70-77). Згідно з висновками комісії нещасний випадок (дорожньо-транспортна пригода) стався в період проходження особами служби при виконанні службових обов`язків.
Внаслідок нещасного випадку позивач отримав закриту травму грудної клітини, консолідований перелом 3, 5, 6, 7, 8 ребер зліва, лівобічний гемо пневмоторакс, консолідований перелом нижньої гілки лівої лонної кістки, консолідований перелом черезвертлюговий лівої стегнової кістки, що підтверджується Свідоцтвом про хворобу від 16.06.2015 № 144 (а.с. 24).
Указом Президента України від 20.08.2015 № 480/2015 «Про відзначення державними нагородами» за особливу мужність і самовідданість, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі позивача нагороджено медаллю «Захиснику Вітчизни» (а.с. 78-83).
У порядку реабілітації в період з січня 2015 року по червень 2015 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні та обстеженні у Військово-медичному клінічному центрі ПР, Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь», Центральному госпіталі МВС України, Центральному клінічному госпіталі Державної прикордонної служби.
Після проходження лікування позивача було визнано непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у військовий час та встановлено останньому ІІІ групу інвалідності з причини травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується Свідоцтвом про хворобу від 16.06.2015 № 144 (а.с. 24), Випискою з акту огляду МСЕК серії АВ № 0679093 (а.с. 36), Довідкою до акту огляду МСЕК (а.с. 36).
19.08.2015 командир відповідача 1 видав Наказ № 167, яким відповідно до Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Національної гвардії України припинив контракт з позивачем та звільнив останнього зі служби у військовому резерві за станом здоров`я (а.с. 25).
02.09.2016 позивач звернувся до відповідача 2 з заявою про проведення службового розслідування щодо проходження позивачем військової служби у відповідача 1, скасування наказу про звільнення, призову на службу по мобілізації та перерахунку грошового забезпечення (а.с. 27).
Листом Північного Київського територіального управління Національної гвардії України від 19.12.2016 № 17/2886-Г-25 позивачу було відмовлено у задоволенні заяви від 02.09.2016 та наголошено, що позивача було звільнено відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 30). Крім того, відповідач 2 у своєму листі від 28.04.2017 № 27/21/2-Г-214/215-ОП роз`яснив позивачу, що останній був прийнятий на службу у військовому резерві, а відтак не відноситься до категорії військовослужбовців (а.с. 35.)
Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача 1 та відповідача 2 зарахувати позивачу строк проходження військової служби з дня його включення до списків особового складу відповідача 1 (13.08.2014) до вислуги років військової служби (як у календарному, так і у пільговому обчисленні), а також внести відповідні зміни до документів позивача, в яких відображається факт проходження військової служби та її стаж, суд виходить із такого.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на території Донецької та Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції.
Відповідно до статті 13 Закону України від 20.03.2003 № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» (далі Закон України статті 13 Закону України від 20.03.2003 № 638-IV) (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) за рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.
Згідно зі ст. 1 Закону України від 13.03.2014 № 876-VII «Про Національну гвардію України» (далі Закон України від 13.03.2014 № 876-VII) Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 9 Закону України від 13.03.2014 № 876-VII особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників. Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.
Комплектування Національної гвардії України військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII) та Положення про проходження військової служби громадянами України служби у військовому резерві Національній гвардії України (далі Положення), затвердженого Указом Президента України від 10.08.2012 № 470/2012 «Про Положення про проходження військової служби громадянами України служби у військовому резерві Національній гвардії України».
За приписами ч. 9 ст. 1 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Силах України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти особи, які в добровільному порядку проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
При цьому, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII чітко визначено, що початком проходження військової служби вважається: день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.
Крім того, згідно з п. 9 Положення початком проходження служби у військовому резерві вважається день видання наказу командира (начальника) військової частини про прийняття громадянина на службу у військовому резерві та призначення на посаду або про продовження служби у військовому резерві.
Судом встановлено, що 13.08.2014 (у період дії часткової мобілізації) між позивачем та відповідачем 1 було укладено Контракт від 13.08.2014 № б/н строком на п`ять років (а.с. 17). У той же день, на підставі Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Північного ОТО Національної гвардії України від 13.08.2014 № 32 о/с «По особовому складу» позивача було зараховано до списків особового складу частини та призначено командиром відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення (1-го батальйону резервістів) (а.с. 18).
Наказом командира відповідача 1 від 19.08.2014 № 159 (а.с. 19) позивача було направлено у відрядження в зону проведення антитерористичної операції для виконання завдань згідно з Законом України від 20.03.2003 № 638-IV, де він приймав участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України у період з 19.08.2014 по 06.10.2014. Зазначене підтверджується Довідкою відповідача 1 від 25.09.2015 № 392 (а.с. 20).
05.01.2015 бійці батальйону імені Кульчицького, серед яких був позивач, потрапили у дорожньо-транспортну пригоду. Внаслідок отриманих травм, пов`язаних із захистом Батьківщини, позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується Свідоцтвом про хворобу від 16.06.2015 № 144 (а.с. 24), Випискою з акту огляду МСЕК серії АВ № 0679093 (а.с. 36), Довідкою до акту огляду МСЕК (а.с. 36). На підставі Наказу командира відповідача 1 від 19.08.2015 № № 167 позивача було звільнено зі служби у військовому резерві за станом здоров`я (а.с. 25).
Отже, оскільки 13.08.2014 позивач був зарахований до списків особового складу відповідача 1 та у статусі командира відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення (1-го батальйону резервістів) приймав безпосередню участь в антитерористичній операції у період з 19.08.2014 по 06.10.2014, суд вважає, що позивач фактично проходив військову службу і відносився до категорії військовослужбовців. При цьому, суд не приймає до уваги результати службової перевірки по факту неправомірних записів у військовий квиток позивача, затверджені Наказом начальника Північного Київського територіального управління Національної гвардії України від 30.12.2016 № 46с (а.с. 105-106), оскільки факт зараховування позивача до списків особового складу відповідача 1 є беззаперечним та ніким не спростовується.
У свою чергу, визначаючи кінцевий строк проходження позивачем військової служби і віднесення останнього до категорії військовослужбовців, суд виходить із того, що оскільки початком проходження військової служби у розумінні ст. 24 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII є день зарахування особи до списків особового складу військової частини, то відповідно, припиненням проходження військової служби є день звільнення такої особи зі служби у військовому резерві.
Суд встановив, що 19.08.2015 на підставі Наказу командира відповідача 1 № 167 було припинено Контракт від 13.08.2014 № б/н та звільнено позивача зі служби у військовому резерві за станом здоров`я (а.с. 25). Відтак, на переконання суду, саме з 19.08.2015 (день звільнення позивача зі служби у військовому резерві за станом здоров`я) позивач припинив виконувати завдання по військовій службі у статусі старшого кулеметника другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) як військовослужбовець.
Таким чином, оскільки позивач фактично проходив військову службу у період з 13.08.2014 по 19.08.2015 та Указом Президента України від 20.08.2015 № 480/2015 «Про відзначення державними нагородами» був нагороджений медаллю «Захиснику Вітчизни», суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача 1 та відповідача 2 зарахувати позивачу строк проходження військової служби з дня його включення до списків особового складу відповідача 1 (13.08.2014) до вислуги років військової служби (як у календарному, так і у пільговому обчисленні), а також внести відповідні зміни до документів позивача, в яких відображається факт проходження військової служби та її стаж, є обґрунтованими саме в частині періоду з 13.08.2014 по 19.08.2015. У свою чергу, в іншій частині цих позовних вимог, на переконання суду, слід відмовити.
Відтак, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача 1 та відповідача 2 зарахувати позивачу строк проходження військової служби з дня включення позивача до списків особового складу відповідача 1 (13.08.2014) до дня виключення його зі списків особового складу відповідача 1 (19.08.2015) до вислуги років військової служби (як у календарному, так і у пільговому обчисленні), а також внести відповідні зміни до документів позивача, в яких відображається факт проходження військової служби та її стаж.
Оцінюючи наявність правових підстав для допущення позивача до проходження військової служби на займаній посаді старшого кулеметника другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) або на іншій посаді, що відповідає його військовому званню, суд виходить із такого.
Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта. Отже, дискреційне право органу державної влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши органи державної влади дискреційними повноваженнями, законодавець надав їм певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Суд вважає, що повноваження щодо допущення позивача до проходження військової служби є виключною компетенцією відповідача 1. У свою чергу, зобов`язання відповідача 1 та відповідача 2 допустити позивача до проходження військової служби на відповідній посаді фактично є формою втручання в їх дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
З огляду на викладене, позовні вимоги щодо зобов`язання допущення позивача до проходження військової служби на займаній посаді старшого кулеметника другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) або на іншій посаді, що відповідає його військовому званню є необґрунтованими. Відтак, в цій частині, у задоволенні позову слід відмовити.
Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача 2 здійснити перерахунок позивачу матеріального та грошового забезпечення, виходячи із порядку та розмірів, установлених для осіб, які проходять військову службу за контрактом, з урахуванням премій, доплат, винагород за безпосередню участь в АТО та інших щомісячних та одноразових видів грошового забезпечення за період з 13.08.2014 по 19.12.2014 та з 19.12.2014 до дня допущення позивача до проходження військової служби, суд виходить із такого.
Спосіб відновлення порушеного права особи має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.
Таким чином, з огляду на обставини, встановлені під час вирішення питання щодо зобов`язання відповідача 1 та відповідача 2 зарахувати позивачу строк проходження військової служби, а також визначеного періоду для такого зарахування, з метою захисту майнових прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне зобов`язати відповідача 2 здійснити перерахунок позивачу матеріального та грошового забезпечення, виходячи із порядку та розмірів, установлених для осіб, які проходять військову службу за контрактом, з урахуванням премій, доплат, винагород за безпосередню участь в АТО та інших щомісячних та одноразових видів грошового забезпечення за період з 13.08.2014 по 18.12.2014 за займаною посадою командира відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення відповідача 1, та з 19.12.2014 до 19.08.2015 за посадою старшого кулеметника другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ). При цьому, в іншій частині досліджувана позовна вимога не підлягає задоволенню.
Крім того, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача 2 виплатити позивачу відповідну різницю між фактично отриманим та перерахованим матеріальним та грошовим забезпеченням.
Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача 2 здійснити перерахунок позивачу матеріального та грошового забезпечення, виходячи із порядку та розмірів, установлених для осіб, які проходять військову службу за контрактом, з урахуванням премій, доплат, винагород за безпосередню участь в АТО та інших щомісячних та одноразових видів грошового забезпечення, а також про зобов`язання відповідача 2 виплатити позивачу відповідну різницю між фактично отриманим та перерахованим матеріальним та грошовим забезпеченням є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню у вищезазначеній частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Позивачем, на переконання суду, доведено наявність правових підстав для зобов`язання відповідача 1 та відповідача 2 зарахувати позивачу строк проходження військової служби з дня його включення до списків особового складу відповідача 1 (13.08.2014) до дня виключення зі списків особового складу відповідача 1 (19.08.2015), а також внести відповідні зміни до документів позивача, в яких відображається факт проходження військової служби та її стаж. Також, позивач обґрунтував необхідність проведення перерахунку відповідачем 2 позивачу матеріального та грошового забезпечення, виходячи із порядку та розмірів, установлених для осіб, які проходять військову службу за контрактом, з урахуванням премій, доплат, винагород за безпосередню участь в АТО та інших щомісячних та одноразових видів грошового забезпечення за період з 13.08.2014 по 19.08.2015 за займаними вищезазначеними у цей час позивачем посадами.
У свою чергу, відповідач 1 та відповідача 2 не надали достатніх та переконливих доказів, які б свідчили про відсутність підстав для визнання позивача військовослужбовцем у період з 13.08.2014 по 19.08.2015 та, відповідно, необґрунтованість позовних вимог щодо здійснення позивачу перерахунку матеріального та грошового забезпечення за вказаний період.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є частково обґрунтованим, а відтак, таким, що підлягає задоволенню у вищезазначеній частині.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 98, 158 163 КАС України, суд
Частково задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ), Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправними дій суб`єктів владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) та Головне управління Національної гвардії України зарахувати ОСОБА_1 строк проходження військової служби з дня його включення до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) (13.08.2014) до дня виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) (19.08.2015) до вислуги років військової служби (як у календарному, так і у пільговому обчисленні), а також внести відповідні зміни до документів ОСОБА_1 , в яких відображається факт проходження військової служби та її стаж.
Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України здійснити перерахунок ОСОБА_1 матеріального та грошового забезпечення, виходячи із порядку та розмірів, установлених для осіб, які проходять військову службу за контрактом, з урахуванням премій, доплат, винагород за безпосередню участь в АТО та інших щомісячних та одноразових видів грошового забезпечення за період з 13.08.2014 по 18.12.2014 за займаною посадою командира відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення відповідача 1, та з 19.12.2014 до 19.08.2015 за посадою старшого кулеметника другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ).
У решті позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя (підпис) О.В. Прудивус

Суддя О.В. Прудивус

05.12.2017 постанова не набрала законної сили.