Справа № 208/7492/16-а(2-а/208/277/16)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2017 рокусправа № 208/7492/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Головко О.В.

судді: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Заводського районного суду м. Дніпропетровська (суддя Івченко Т.П.) від 16 березня 2017 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2

до Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у грудні 2016 року звернулися до суду з позовом, в якому просили зобовязати Камянське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області взяти на облік, витребувати електронну пенсійну справу, перерахувати та поновити виплату пенсії за віком з 07.10.2009 із застосуванням підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як непрацюючим пенсіонерам та дитині війни, передбачених чинним законодавством України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року визнано строк звернення до адміністративного суду таким, що пропущений з поважних причин.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Камянське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є громадянами України, до 2003 року проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримували пенсію за віком. В 2003 році позивачі виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю та прийняті на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

У жовтні 2016 року через представника за довіреністю позивачі звернулися до Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявами про прийняття їх на облік та витребування електронних пенсійних справ, оскільки останні знаходилися на обліку в УПФУ в м. Єнакієве Донецької області, яке не здійснює свої функції у звязку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції.

Також 27.10.2016 представник позивачів подав до Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області заяви про поновлення виплати пенсії за віком з 07.10.2009.

Як вбачається з відповідей Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області за № 11902/05/40 від 09.11.2016, надання заяви про поновлення виплати пенсії за дорученням чинним пенсійним законодавством не передбачено, так само й поновлення раніше призначеної пенсії громадянам України, які постійно проживають в Ізраїлі.

Надаючи оцінку правомірності відмови, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 вказаного Закону встановлено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Вказаним рішенням встановлено, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Право громадянина на одержання пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Відповідно до Закону України «Про Конституційний Суд України» та рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 закони, правові акти або окремі положення визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню, як такі, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином колегія суддів доходить висновку про наявність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права на поновлення виплати пенсії за віком незалежно від того, що останні постійно проживають в Ізраїлі.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 2.8 Порядку передбачено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Таким чином, заява про поновлення виплати пенсії може бути подана пенсіонером особисто або його законним представником, при цьому заява може бути подана до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що місцем реєстрації позивачів є м. Єнакієве, Донецька область. Позивачами самостійно зазначено, що на обліку як пенсіонери вони перебували в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області.

Згідно з Центральною базою даних одержувачів пенсій, станом на 12.10.2017 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на обліку в Камянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не перебувають.

Також суд апеляційної інстанції встановив, що постановою правління Пенсійного фонду України № 9-1 від 12.05.2015 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 16.08.2016 № 19-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2016 року за № 1219/29349, затверджено Перелік управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об'єднаних управлінь Донецької та Луганської областей, які здійснюють повноваження з обслуговування страхувальників на період проведення антитерористичної операції.

Згідно з затвердженим переліком Управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області не здійснює свої повноваження, тимчасово його повноваження з обслуговування страхувальників здійснює Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про правомірність відмови відповідача у поновленні виплати пенсії позивачам, адже позивачі звернули до органу, що призначає пенсію, не за місцем перебування на обліку, заяву було подано через представника за довіреністю, виписаною більше одно року до відповідного звернення, що також не відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому вбачаються підстави для скасування постанови та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 року в адміністративній справі № 208/7492/16-а - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 19 грудня 2017 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 21 грудня 2017 року.

Головуючий суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова