Справа № 816/1483/17
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 р. Справа № 816/1483/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.10.2017 по справі № 816/1483/17

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (далі - ТУ ДСА України в Полтавській обл., відповідач), третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Полтавській обл. в частині не нарахування та невиплати ОСОБА_1 суддівської винагороди у розмірі, встановленому частиною першою статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI, тобто виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII в розмірі 3200,00 грн, як судді районного суду, за період з 01 січня 2017 року по день ухвалення рішення судом;

- зобов'язати ТУ ДСА України в Полтавській обл. з 01 січня 2017 року перерахувати судді Новосанжарського районного суду Полтавської області Стрельченко Т.Г. суддівську винагороду, допомогу на оздоровлення, доплату за вислугу років, щомісячну доплату у розмірі 10 % посадового окладу судді за виконання обов'язків голови суду виходячи з розміру посадового окладу в сумі 32000,00 (тридцять дві тисячі) гривень та провести їх виплати з урахуванням вже виплачених сум по день ухвалення судового рішення.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.10.2017 задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправною бездіяльності ТУ ДСА України в Полтавській обл. щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 суддівської винагороди у розмірі, встановленому частиною першою статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI, тобто виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII в розмірі 3200,00 грн, як судді районного суду, за період з 01 січня 2017 року по день ухвалення рішення судом.

Зобов'язано ТУ ДСА України в Полтавській обл. нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за час фактичної роботи у період з 01 січня 2017 року по день ухвалення рішення судом у розмірі, встановленому частинами другою, третьою, п'ятою статті 133, статті 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VІ, тобто виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2017 року Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року № 1801-VІІІ, в розмірі 3200,00 грн, з виплатою доплати за вислугу років - з 01 січня 2017 року в розмірі 40 % від посадового окладу, з щомісячною доплатою - з 01 січня 2017 року у розмірі 10 % посадового окладу судді за виконання обов'язків голови суду, з урахуванням проведених позивачу виплат у вказаному періоді.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.10.2017 та винести нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач послався на ст. 149 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до якої суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затверджених відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. З 01.01.2017 року набрав чинності Закон України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про знесення змін до деяких законодавчих актів України". Зазначений Закон вносить зміни до законодавчих актів України, в тому числі до Закону України "Про судоустрій та статус суддів". Положення зазначеного Закону, установлює, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень. У січні та лютому 2017 року суддям місцевих загальних судів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, відповідно до штатних розписів встановлено посадові оклади у розмірі 16000 гривень. Відтак, відповідач при виплаті позивачеві суддівської винагороди діяв в межах і в спосіб, передбачені Конституцією України та законами України і жодним чином не порушував прав позивача.

Сторони в судове засідання не з'явилися про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмою.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

Відповідно до положень ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства (далі -КАС України) справа розглянута без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів з даним висновком суду не погоджується виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що Указом Президента України "Про призначення суддів" від 20 серпня 2001 року ОСОБА_1 призначена строком на п'ять років на посаду судді Новосанжарського районного суду Полтавської області.

Постановою Верховної Ради України від 14 грудня 2006 року позивач обрана на посаду судді Новосанжарського районного суду Полтавської області безстроково.

Згідно з наказами голови Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 квітня 2015 року № 11 ос, від 28 квітня 2017 року № 2 ос, від 01 серпня 2017 року № 8 ос ОСОБА_1 приступила до виконання обов'язків голови Новосанжарського районного суду Полтавської області. Цими ж наказами позивачу встановлено щомісячну доплату за перебування на адміністративній посаді у розмірі 10 відсотків посадового окладу з 29 квітня 2015 року по 28 квітня 2017 року, з 29 квітня 2017 року, з 01 серпня 2017 року відповідно.

Відповідно до наказу голови Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 травня 2015 року № 14 ос з 01 квітня 2015 року ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 40 % посадового окладу, у зв'язку з наявністю стажу роботи станом на 01 квітня 2015 року 17 років 05 місяців 22 дні.

Згідно штатного розпису Новосанжарського районного суду Полтавської області на 2017 рік, затвердженого начальником ТУ ДСА України в Полтавській обл. 24 січня 2017 року, посадові оклади суддів затверджені на рівні 16000,00 грн.

Зі змісту наявних в матеріалах справи розрахункових листів, вбачається, що суддівська винагорода позивачу у період з 01 січня 2017 року по 31 серпня 2017 року нараховувалася виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат у розмірі 1600,00 грн, визначених згідно пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII (у загальному розмірі 16000,00 грн).

Доплата за вислугу років позивачу нараховувалася виходячи із цього ж окладу у розмірі 40 % посадового окладу, доплата за перебування на адміністративній посаді - 10 % посадового окладу.

У спірному періоді позивачу згідно наказів Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 травня 2017 року № 3 в та від 09 червня 2017 року № 6 в, надавалася відпустка, яка також оплачувалася ОСОБА_1 із розрахунку окладу в розмірі 16000,00 грн.

Згідно наказу голови Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09 червня 2017 року № 4 ос ОСОБА_1 надано матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Позивач не погодившись із розміром здійснених нарахувань, 21 серпня 2017 року звернулася до ТУ ДСА України в Полтавській обл. із заявою про перерахунок суддівської винагороди.

22 серпня 2017 року відповідачем надано відповідь № 02-1682/2017-Вих, в якій вказано, що посадовий оклад з 01 січня 2017 року ОСОБА_1 установлено в розмірі 16000,00 грн, згідно затвердженого штатного розпису Новосанжарського районного суду Полтавської області 24 січня 2017 року. Посадові оклади встановлені відповідно до Законів України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", від 02 червня 2016 року № 1402-VIІІ "Про судоустрій і статус суддів" та від 06 грудня 2016 року № 1774-VIІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів"

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд (далі - Закон № 1402-VIII).

Відповідно до п. 22 Розділ XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" із наступними змінами.

Позивач кваліфікаційне оцінювання не проходила, на посаду була призначена до набрання чинності Законом № 1402, що не заперечується сторонами.

Пунктом 23 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 передбачено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453.

Частиною 3 статті 133 Закону № 2453 передбачено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

З 01.01.2017 набрав чинності Закон України від 06.12.16р. № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 1774), пунктом 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Як вбачається з частини 3 статті 133 Закону № 2453 вказана норма містить сталу складову: "10" та динамічну: "мінімальних заробітних плат".

Конституційний Суд України в рішенні від 19.04.2000 № 6-рп/2000 охарактеризував сутність бланкетної норми, зазначивши, що основна особливість бланкетної диспозиції полягає у тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст, а зміни, що вносяться до нормативно-правових актів інших галузей права, посилання на які містить бланкетна диспозиція, не змінюють словесно-документну форму кримінального закону.

Оскільки інститут мінімальної заробітної плати є міжгалузевим інститутом, положення Закону № 1774 не регулюють відносини судоустрою, проте, ними запроваджено зміни по відношенню до загального правового регулювання розміру заробітної плати, що має бути враховано при визначенні її величини.

В пункті 2.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 N 20-рп/2011 зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У даному випадку, не відбулось звуження прав позивача, оскільки розмір суддівської винагороди порівняно з минулими періодами не змінився.

Згідно з частиною 1 статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до ст. 119 Бюджетного кодексу України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають:

- бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет);

- напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів;

- бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

Законом України "Про державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VIII видатки на оплату суддів, що не пройшли кваліфікаційне оцінювання, виходячи з посадового окладу 32 000 грн. не передбачені, а тому відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати суддівської винагороди позивачу поза межами видатків державного бюджету на його оплату праці.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів прийшла до висновку про скасування постанови суду першої інстанції, на підставі п.4 ч.1 ст.202 КАС України, як така, що ухвалена з порушенням норм матеріального права та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області - задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року по справі № 816/1483/17- скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.І. Сіренко О.А. Спаскін
Повний текст постанови виготовлений 18.12.2017