Справа № 591/5862/17
Суддя: Бурда Б. В.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/5862/17
Провадження № 2-а/591/618/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В,

при секретарі Сітало Я.В.

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про скасування постанови державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 04.10.2017 року ВП№52314635 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. Свої вимоги мотивує тим, що в оскаржуваній постанові про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження державним виконавцем не наведено доказів щодо понесення ним витрат на товари та послуги у розмірі 199,01 грн. згідно розрахунку витрат виконавчого провадження. Окрім того, судове рішення було виконане позивачем добровільно, про що було повідомлено державного виконавця у визначений державним виконавцем строк. Тому відсутні підстави для стягнення з нього витрат виконавчого провадження.

Відповідач сповіщений по час та місце розгляду справи до суду не зявився, представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Також представник відповідача письмовий відзив із запереченнями проти позову, які обґрунтовує тим, що дії державного виконавця під час винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Даний позов було подано до суду 19.10.2017 року та ухвалою суд від 20.10.2017 року позов було залишено без руху, позивачу запропоновано усунути недоліки

01 листопада 2017 року у даній справі було відкрите провадження та призначено судовий розгляд на 20.12.2017 року.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані суду докази, вважає позов обґрунтованим з огляду на таке.

Судом встановлено, що 22.09.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області відкрите виконавче провадження ВП№52314635 з примусового виконання виконавчого листа від 13.09.2016 року виданого Зарічним районним судом м. Суми про зобовязання Сумського обєднаного управління пенсійного фонду України Сумської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.05.2016 року р. та 26.05.2016 р.

04 жовтня 2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області винесено постанову ВП№52314635 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 199,01 грн. Дана постанова була вручена позивачу 10.10.2017 року (а.с. 11 зв бік)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі по тексту - Закон № 1404-УІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад законності, справедливості, неупередженості та об'єктивності, забезпечення права на оскарження дій чи бездіяльності державних виконавців.

Статтею 42 Закону України Про виконавче провадження визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувана; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (ч. 2 ст. 42 Закону №1404-УІІІ).

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону №1404-УІІІ витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

За приписами п. 2 розділу VI Інструкції №512/5 (в редакції наказу від 29.09.2016, що діє з 05.10.2016) витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону №1404-УІІІ реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Державним виконавцем не наведено доказів правомірності понесених ним витрат, зокрема кількості та вартості паперу, марок.

Окрім того, стягнення витрат є заходом, який застосовується державним виконавцем у випадку невиконання боржником рішення суду в строк, що ним встановлений.

Суд не може взяти до уваги посилання відповідача на те, що постанова державного виконавця прийнята у спосіб та з дотриманням вимог закону, а невиконання боржником у добровільному порядку судового рішення підтверджується іншими судовими рішеннями за наслідками здійснення судового контролю не заслуговує на увагу.

Позивач зазначив, що рішення суду ним виконане в добровільному порядку без участі державного виконавця відразу після набрання рішенням законної сили.

Дане твердження позивача підтверджується наданими позивачем:

- копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 6) від 22.09.2016 року, яка була вручена боржнику 22.09.2016 року та якою було визначено строк для добровільного виконання рішення суду сім днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

- повідомленнями боржника від 22 та 23 вересня 2016 року по виконання судового рішення (а.с. 8-9)

- постановою державного виконавця від 04.10.2017 року (а.с. 10) про закінчення виконавчого провадження відповідно до якої рішення суду виконане у повному обсязі.

Будь-яких доказів не виконання боржником (позивачем у даній справі) рішення суду в добровільному порядку відповідачем суду не надано. Також відповідач, який є субєктом владних повноважень, подаючи до суду відзив на позов, у супереч положеннями ст. 162 АС України не надав суду жодних доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Верховний суд України в своїй постанові від 28 січня 2015 року вказав, що в разі отримання документального підтвердження повного виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору та витрат з боржника. Виконавчий збір та витрати стягуються на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наведених обставин суд вважає, що дії відповідача не відповідають вимогам закону, а відтак адміністративний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 78, 139, 241-246, 287 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ( , м. Суми вул. Степана Бандери, 43) до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (, м. Суми вул. Герасима Кондратьєва, 28) про скасування постанови державного виконавця задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ВП№52314635 від 04.10.2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя