Справа № 753/6064/17
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 753/6064/17 Головуючий у 1-й інстанції: Даниленко В.В. Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Сорочко Є.О.,

за участю секретаря: Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу інспектора роти №2 батальйону №3 УПП в м. Києві Охріменка М.О. на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 05.10.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №2 батальйону №3 УПП в м. Києві Охріменка М.О. про визнання дій незаконними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №2 батальйону №3 УПП в м. Києві Охріменка М.О. про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 05.10.2017 позов задоволено.

Визнано дії інспектора роти №2 батальйону №3 УПП в м. Києві Охріменка М.О. при складані постанови серії БР №7261023 від 21.03.2017 про накладення адміністративного стягнення на позивача за порушення ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправними.

Скасовано постанову серії БР №7261023 від 21.03.2017, складену інспектором роти №2 батальйону №3 УПП в м. Києві Охріменком М.О. про притягнення до адміністративної відповідальності позивача у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідачем було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку про протиправність дій відповідача, оскільки він не довів правомірність своїх дій при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, а доводи про допущення порушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 126 КпАП України, спростовуються постановою Дарницького районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на таке.

Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №726103 від 21 березня 2017 року ОСОБА_3 21.03.2017 о 02.00 годині будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди не пред'явив посвідчення водія та свідоцтво на реєстрацію ТЗ, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, внаслідок чого позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в сумі 425 грн.

Згідно з ч. 1ст. 126 КпАП України, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач ваказує, що 21.03.2017 року у вечірній час він зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_4, близько 02 год. 00 хв. він вирішив показати ОСОБА_4 автомобіль, який був придбаний ним нещодавно. Підійшовши до автомобіля, він сів за переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_4 сів за кермо. Знаходячись в салоні автомобіля, вони спілкувались, слухали музику, після чого ОСОБА_4 випадково увімкнув задню передачу, та здійснив рух заднім ходом, здійснивши наїзд на автомобіль «Peugeot», який в свою чергу по інерції зіткнувся з транспортним засобом «Opel». Після чого були викликані працівники поліції, які, вимагали пред'явити позивача посвідчення водія та свідоцтво на реєстрацію ТЗ не беручи до уваги те, що він не перебував за кермом автомобіля «KIA» та в подальшому безпідставно склали на нього протоколи за ч.1 ст. 130, ст. 124.

Крім того, відповідачем було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії БР №726103, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП шляхом накладення на нього штрафу в сумі 425 грн.

Приймаючи оскаржувану постанову, відповідач вказав на порушення позивачем п. 2.1 Правил дорожнього руху, а саме зазначив, що водій автомобіля «KIA» не мав при собі посвідчення водія та свідоцтва на даний автомобіль. Позивач, у свою чергу, категорично заперечував проти встановленого відповідачем у спірній постанові факту.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів зауважує, що апелянтом не надано жодних доказів, які б відповідали вимогам ст. 70 КАС України, спростовували доводи позивача, та доводили факт знаходження його за кермом автомобіля, керування ним тощо.

Водночас, позивачем на підтвердження неправомірності дій відповідача, надано постанову Дарницького районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року у справі №753/5849/17, що набрала законної сили, якою встановлено факт перебування за кермом автомобіля «KIA» не позивача, а іншої особи та в зв'язку з чим даною постановою провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП - закрито на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу зазначених адміністративних правопорушень, а копії матеріалів справи направлено до Управління патрульної поліції в місті Києві для складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_4

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

З огляду на вказані обставини та наявність рішення суду, яке набрало законної сили, та яким встановлено факт керування автомобілем ОСОБА_4, а не позивачем, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3

Приписами ч.1 ст.195 КАС України, зокрема, передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, всупереч вказаних положень не довів обґрунтованість підстав для задоволення апеляційної скарги.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість.

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 186, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу скаргу інспектора роти №2 батальйону №3 УПП в м. Києві Охріменка М.О. залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду міста Києва від 05.10.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги в порядку ст.212 КАС України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 18.12.2017)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Г.В. Земляна

Суддя: Є.О. Сорочко