Справа № 344/10985/17
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11139/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м.Івано-Франківськ лейтенанта ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2017 року (суддя Татарінова О.А., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м.Івано-Франківськ лейтенанта ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м.Івано-Франківськ лейтенанта ОСОБА_1 в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 22.08.2017 року серії БР № 706969 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено, скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську ОСОБА_1 серії БР № 706969 від 22.08.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КупАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції інспектор роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м. Івано-Франківськ лейтенанта ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає рішення незаконним, а тому просить скасувати постанову суд першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до розділу 33 ПДР знак 3.35 «Стоянка заборонена» є забороняючим знаком. Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Апелянт зазначає, що твердження позивача про здійснення ним зупинки, а не стоянки та через це неможливості винести на нього постанову про адміністративне правопорушення є безпідставними. Відповідно до ПДР зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). Так дійсно позивач здійснив висадку пасажира, проте після того як пасажир вийшов позивач вийшов із ним, здійснивши при цьому стоянку ТЗ, яка в місці де знаходився ТЗ є забороненою.

ОСОБА_2 подав до суду апеляційної інстанції заперечення (відзив) в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії постанови в справі про адміністративне правопорушення БР № 706969 від 22.08.2017 року інспектором роти №3 БУПП у м.Івано-Франківську встановлено, що 22.08.2017 року о 12 год. 00 хв. в м м.Івано-Франківську, по вул. Мирного, 4, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом та здійснив стоянку в зоні дії знаку 3.35 «Стоянку заборонено», не виконавши вимоги даного знаку, чим порушив ПДР, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, оскільки в діях позивача не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, так як доказів його вини у вчиненні даного правопорушення посадова особа в постанові про адміністративне правопорушення не зазначила, вина позивача не доведена, а тому суд вірно вважав, що постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача підлягає скасуванню.

Також суд апеляційної інстанції вважає, за необхідне зазначити що відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно в п. 1.10 ПДР наведено визначення терміну стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу

Тому колегія суддів, вважає, що твердження апелянта про відеофайл на якому зафіксовано факт здійснення позивачем стоянки є безпідставним та не заслуговує на увагу, оскільки даним відео не підтверджується факт здійснення позивачем стоянки, а саме припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин.

З огляду на вище наведене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м.Івано-Франківськ лейтенанта ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2017 року по справі № 344/10985/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

ОСОБА_3

Повний текст виготовлений 21.12.2017 року