Справа № 814/2060/17
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

04 грудня 2017 року Справа № 814/2060/17

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельника О.М., за участю секретаря судового засідання Бондарь В.О.

позивача: ОСОБА_1;

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Поворознюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54058

доГоловного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001

провизнання протиправним та скасування наказу від 28.09.2017 № 879 о/с,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 28.09.2017 № 879 о/с в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, в тому числі в виді позбавлення премії; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 25.10..2017 № 967 о/с в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, в тому числі в виді позбавлення премії.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що при перевірці заяви ОСОБА_4, про вчинення командиром ПатрікєєвимО.В., протиправних дій, безпідставно притягнув його до дисциплінарної відповідальності та позбавив премії.

Відповідач позов не визнав, в запереченнях зазначив, що службовим розслідуванням, яке проведено за скаргою позивача на дії командира батальйону Патрікєєва О.В., не підтверджені обставини, які викладені в скарзі, натомість відповідач встановив вчинення саме позивачем дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні службової дисципліни, тому позивача ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності законно та обґрунтовано, а оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 28.09.2017 № 879 о/с не підлягає скасуванню.

Оскільки відповідач, який у спірних правовідносинах виступає суб'єктом владних повноважень, заперечує проти адміністративного позову, ст. 72 ч. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) на нього покладається обов'язок доказування правомірності свого рішення.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

З листопада 2015 позивач проходив службу в поліції, обіймаючи посаду інспектора аналітичної групи БПСП ОП "Миколай". Відповідно до наказу начальника ГУНП в Миколаївській області був направлений у відрядження для проходження служби в зоні АТО. У зоні АТО перебував у період з березня 2017 по травень 2017 року (арк.спр. 65-67).

Наказом від 28.09.2017 № 879 о/с позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушенні вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, щодо обов'язку неухильно виконувати вимоги статутів і наказів начальників, сприяти їм у зміцненні службової дисципліни, вимог ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" щодо обов'язку неухильно дотримуватися положень, нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, професійно виконувати свої службові обов'язки, а також вимог п. 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, щодо заборони поліцейському під час виконання службових обов'язків перебувати на службі в нетверезому стані, що виразилося в перебуванні 06.05.2017 в алкогольному сп'янінні під час знаходження у відрядженні в районі проведення антитерористичної операції, ігноруванні вимог керівництва щодо недопущення перебування у нетверезому стані під час знаходження у вказаному районі, що могло негативно вплинути на результати виконання завдань поліцейських, в тому числі створити загрозу їх життю і здоров'ю та сприяти терористам у здійсненні терористичної діяльності у виді попередження про неповну посадову відповідність, та, враховуючи неналежний стан його виконавської дисципліни, скасовано премію за жовтень 2017 року в розмірі 100%.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 серпня 2017 року ст.сержант ОСОБА_4 звернувся до відповідача із скаргою на дії командира батальйону Патрікєєва О.В. (арк.спр. 56-57). В скарзі вказано, що 6 травня 2017 року командир батальйону Патрікєєв О.В., відреагував на невдоволення особового складу на відсутність можливості відпочити після 2 добового чергування, тим, що запропонував співробітникам батальйону, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 проїхати на експертизу в заклад охорони здоров`я через підозру на стан алкогольного сп'яніння. Останні погодились на дану пропозицію, та вийшли з кімнати. Після того, як ОСОБА_4 також вийшов на двір, він побачив, що Патрікєєв О.В, неправомірно застосував до співробітника батальйону ОСОБА_6 фізичну силу, а також спеціальні засоби у виді кайданків, намагався перешкодити цим неправомірним, на його думку, діям Патрікєєва О.В. Також скарга містить дані і про інші неправомірні дії командира батальйону Патрікєєва О.В., зокрема про безпідставне вирахування ним грошей з поліцейських.

Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 27.07.2017 № 899 призначено службове розслідування (арк.спр. 55).

Відповідач за скаргою ОСОБА_4 провів службове розслідування, результати якого викладені у висновку від 22 вересня 2017 року (далі - Висновок) (арк.спр. 86-93).

Згідно висновку, 6 травня 2017 року близько 08:00 підполковник поліції Патрікєєв О.В. оголосив шикування усього особового складу на подвір'ї території дислокації. З метою забезпечення виконання наказу командира, старший лейтенант поліції ОСОБА_7 зайшов до приміщення в якому розташована кімната проживання для працівників (позивача - в тому числі), та оголосив його та виявив, що ОСОБА_1 і ОСОБА_6 перебувають в стані алкогольного сп'яніння. Командир батальйону Патрікєєв О.В. та підполковник поліції ОСОБА_8 прибули в кімнату для проживання та застав працівників поліції ОСОБА_1 і ОСОБА_6 в стані алкогольного сп'яніння та наказав їм направитись до лікарні для медичного обстеження. Оскільки ОСОБА_6 не бажав виконувати наказ та поводився агресивно, Патрікєєв О.В. прийняв рішення застосувати до ОСОБА_6 спеціальні засоби у виді кайданків. ОСОБА_4 заважав командиру батальйону Патрікєєву О.В. надягти на ОСОБА_6 кайданки, застосовуючи при цьому фізичну силу, вимагав припинити протиправні дії та безпідставно критикував Патрікєєва О.В. з цього приводу. В КЛПУ «міському наркологічному диспансері м. Краматорська» лікарем-наркологом складено, в тому числі довідку від 06.05.2017 року №475, згідно якої ОСОБА_1, був мовчазний та мав різкий запах алкоголю з ротової порожнини на відстані. ОСОБА_1 не виконав вимогу Патрікєєва О.В., щодо проходження медичного обстеження, в зв'язку з чим було складено акт фіксації відмови від 06.05.2017 року. Також був складений акт про перебування на службі ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння від 06.05.2017 року. Опитаний в ході службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що 06.05.2017 року знаходився у тверезому стані, спиртні напої не вживав (арк.спр.88-90).

Зазначені обставини відповідач розцінив як порушення позивачем ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" та вимог п.2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 9 листопада 2016 року № 1179 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 6 грудня 2016 р. за № 1576/29706, в частині заборони поліцейському під час виконання службових обов'язків перебувати на службі в нетверезому стані.

У висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни керівництвом БПСП ОП "Миколаїв" ГУНП області від 22.09.2017 вказано, що також підтверджує факт настання події саме 06.05.2017.

Службове розслідування закінчене 22.09.2017 року, стягнення накладене 28.09.2017 року, а внесення змін до наказу про накладення стягнення 25.10.2017 року (за сплином місячного терміну після закінчення службового розслідування).

За результатами службового розслідування відповідач дійшов висновку про те, що обставини, викладені позивачем у своїй скарзі, щодо протиправної поведінки командира батальйону Патрікєєва О.В. не знайшли свого підтвердження, натомість сам позивач допустив порушення вимог вищезазначених нормативних актів.

28 вересня 2017 року відповідач за наслідками службового розслідування прийняв наказ № 879 о/с "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників БПСП ОП "Миколаїв" ГУНП області та скасування премії" (арк.спр. 96-99).

Як слідує з цього наказу, до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну посадову відповідність, а також позбавлено премії за жовтень 2017 року в розмірі 100%.

25 жовтня 2017 року відповідач наказом № 967 о/с змінив попередній наказ в частині місяця, за який позивача позбавлено премії - замість жовтня, позивача позбавлено премії за вересень (арк спр. 101-102).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про національну поліцію" у разі вчинення протиправних дій поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (ст.14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку.

Частиною 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту, зазначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України (ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту)

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України. що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за №541/23073.

Пунктом 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Пункт 2.5 Інструкції визначає, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Пунктом 2.6 Інструкції визначено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Отже, як вбачається з наведених норм, службове розслідування проводиться відносно певної особи, яка вчинила дисциплінарний проступок.

Матеріалами справи підтверджується, що службове розслідування було призначене за скаргою ОСОБА_4 на дії командира батальйону Патрікєєва О.В., відносно, в тому числі ОСОБА_1, а не на дії позивача. Згідно наведених норм, відповідач повинен був перевіряти наявність порушень в діях саме останнього.

Однак, згідно висновку службового розслідування, фактів порушень з боку особи, відносно якої розпочато службове розслідування, в даному випадку командира батальйону Патрікєєва О.В., встановлено не було.

Суд дійшов висновку, що відповідач не мав права в рамках цього ж службового розслідування притягати позивача до дисциплінарної відповідальності - він мав призначити окреме службове розслідування відносно позивача, оскільки особа повинна усвідомлювати, що відносно неї проводиться службове розслідування і існує загроза притягнення до дисциплінарної відповідальності, та надавати пояснення саме щодо факту порушення ним дисципліни.

Зазначене кореспондується з нормами ст. 15 абз. 5 Дисциплінарного статуту, згідно яких перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Як слідує з Висновку, позивач був опитаний в ході проведення службового розслідування, але він надавав пояснення за обставинами скарги на дії командира Патрікєєва О.В., які були вчинені, в тому числі, і щодо нього особисто, а не як особа, яку в подальшому можуть притягти до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, відповідачем допущено суттєве порушення при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення та позбавлення премії.

Щодо доводів позивача про безпідставність висновків службового розслідування в частині встановлення факту алкогольного сп`яніння, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 Тимчасової інструкції про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп'яніння, затвердженої 01 вересня 1988 року за № 06-14/33-14 (далі Інструкція) медичний огляд для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп'яніння проводиться в спеціалізованих кабінетах наркологічних диспансерів (відділень) лікарями психіатрами-наркологами або у лікувально-профілактичних закладах лікарями психіатрами-наркологами та лікарями інших спеціальностей, які пройшли підготовку, як безпосередньо в установах, так і з виїздом в спеціально обладнаних для цієї мети автомобілях.

Згідно п.7 Інструкції основою медичного висновку з питання станів, пов'язаних зі споживанням алкоголю, повинні служити дані всебічного медичного огляду. Після його завершення проводиться відбір повітря, що видихається або біологічних рідин організму для дослідження їх на наявність алкоголю.

Лабораторні дослідження (повітря, що видихається, сечі, слини) при проведенні огляду є обов'язковими. Кров для аналізів на алкоголь слід брати у виняткових випадках тільки за медичними показаннями (наприклад, важкі травми, отруєння і т.п.).

На підставі медичного огляду формулюється висновок, в якому повинно бути чітко охарактеризовано стан оглянутого на момент обстеження (п.13 Інструкції).

З метою встановлення наявності/відсутності особи в стані алкогольного сп'яніння 06 травня 2017 року о 8:45 год. лікарем наркологічного диспансеру м. Краматорська складено довідку №475 (арк.спр. 74). Згідно якої, в зв'язку з відмовою від медичного огляду та лабораторного обстеження, встановити результат неможливо, об'єктивно: різкий запах алкоголю на відстані, загальмований, мовчазний, настрій знижений. Факт відмови від добровільного проходження медичного огляду зафіксовано актом (арк.спр.75). Також поясненнями свідка ОСОБА_8, що був допитаний в судовому засіданні підтверджувався той факт, що від ОСОБА_1, був різкий запах алкоголю, він був загальмований, однак мовчазність та заниженість настрою притаманні даній особі як риси характеру. В той же час свідок не чув пропозицій від позивача відносно здачі крові на аналіз. До того ж свідок пояснив суду, що командир вчинив такі дії, оскільки це був непоодинокий випадок зловживання позивачем спиртними напоями.

Крім того, даний факт підтверджено в ході службового розслідування поясненнями ОСОБА_7 (арк.спр. 82).

Пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, щодо відсутності ознак сп`яніння у позивача 06.05.2017 року, суд оцінює критично, оскільки вони є зацікавленими особами.

Отже, враховуючи все вищенаведене у сукупності суд приходить до висновку, що факт перебування позивача 06.05.2017 року в нетверезому стані - доведений, підтверджений належними доказами та обставинами.

Суд зауважує, що в даному випадку правове значення для застосування дисциплінарного стягнення має саме факт знаходження особи на службі, або під час виконання службових обов'язків.

В судовому засіданні судом було встановлено, що особовий склад батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Миколаїв", до якого належить позивач, був задіяний для виконання завдань відповідно до Закону України "Про боротьбу з тероризмом".

Командиром батальйону Патрікєєвим О.В., було затверджено розпорядок робочого дня (арк.спр.64), безпосереднє несення служби відбувалось відповідно до затверджених начальником Лиманського відділу поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_9 розстановок нарядів (арк.спр.70-73). Згідно зазначених доказів позивач мав 06.05.2017 року заступати в наряд в районі понтонного мосту через р. Сіверський Донець.

Поясненнями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_6 зазначені докази спростовані не були, оскільки вони не могли з впевненістю стверджувати щодо даного факту.

Що стосується позбавлення позивача премії, слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ. Отже, позбавлення премії не відноситься до системи дисциплінарних стягнень.

Фактично, окрім безпосередньо дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, відповідач за ті ж самі обставини позбавив позивача і премії за вересень 2017 року в розмірі 100%.

Як слідує з Положення про преміювання поліцейських Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, затвердженого наказом ГУНП в Миколаївській області від 11 січня 2016 р. № 14 (далі - Положення про преміювання), керівник органу чи підрозділу має право позбавляти поліцейського премії повністю або частково за: 1) невихід на службу без поважних причин; 2) уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин), прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп'яніння); 3) порушення статутних правил несення служби у добовому наряді або під час патрулювання; 4) порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів щодо збереження державної таємниці; 5) скоєння аварій, подій, пов'язаних із загибеллю людей з вини поліцейського під час виконання ними службових обов'язків, чи кримінального правопорушення; 6) порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до псування спеціальної техніки й озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров'ю поліцейським або іншим особам (п. 3.2.).

Таким чином, сам по собі факт накладення на позивача дисциплінарного стягнення, не є підставою для позбавлення його премії і не передбачений Положенням про преміювання в якості самостійної та/або обов'язкової підстави для де преміювання.

Як визначено п. 3.4. Положення про преміювання, поліцейські позбавляються премії в повному обсязі або частково виключно за той календарний місяць, у якому вони допустили порушення (проступок) або стало відомо про порушення (проступок).

Висновок відповідачем складено 22 вересня 2017 року, а тому позбавлення позивача премії повинно було відбутись за вересень 2017 року. В той же час, в наказі відповідача від 28 вересня 2017 року № 879 о/с позивача позбавлено премії за жовтень 2017 року, тобто на майбутнє, що прямо суперечить п. 3.4. Положення про преміювання.

25 жовтня 2017 року відповідач своїм наказом № 967 о/с вніс зміни до наказу від 28 вересня 2017 року № 879 о/с, а саме змінив місяць, за який позивача позбавлено премії - жовтень змінено на вересень 2017 року.

Слід відзначити, що Дисциплінарний статут не передбачає права органу чи посадової особи, які прийняли рішення про накладення дисциплінарного стягнення, вносити в них відповідні зміни, а згідно ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Що стосується інших обставин, викладених у скарзі позивача, зокрема щодо безпідставного вирахування Патрікєєвим О.В. грошей з поліцейських, то Висновок, складений за наслідками службового розслідування, не містить жодних пояснень з цього приводу, окрім загальної фрази, що ця обставина не підтвердилась, а позивач перекрутив ці факти.

Відповідно до ст. 3 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням встановлених судом обставин справи, суд вважає, що відповідач порушив процедуру накладення на позивача дисциплінарного стягнення, без наявності підстав додатково позбавив позивача премії, тому спірні накази підлягають скасуванню.

Питання про розподіл судових втрат судом не вирішувалось, оскільки позивач, в силу ст. 5 Закону України "Про судовий збір", звільнений від його сплати.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 28.09.2017 № 879 о/с про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 25.10.2017 № 967 о/с про внесення змін до наказу від 28.09.2017 № 879 о/с про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.М. Мельник