Справа № 335/3676/17
Суддя: Воробйов А. В.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/3676/17 2-а/335/173/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Огневюк Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі ОСОБА_2 про визнання дій інспектора патрульної поліції незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив визнати дії інспектора роти №3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ОСОБА_2 щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №577583 від 11.03.2017 року незаконними, а постанову серії АР №577583 від 11.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою відповідача на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно вказаної постанови 11.03.2017 року о 15-10 год., він керуючи транспортним засобом ЗАЗ-ДЕУ Т13110 номерний знак НОМЕР_1, по вул. Європейській, біля будинку №7 у м. Запоріжжі, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 „Зупинку заборонено, чим порушив вимоги п.8.4 В ПДР, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП.

З винесеною постановою позивач не згодний, вважає її незаконною, необґрунтованою.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у позовній заяві. Просять позовні вимоги задовольнити.

Відповідач позов не визнав. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими що не підлягають задоволенню, так як позивача правомірно притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у звязку з порушенням вимог п.3.34 ПДР. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши згідно ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою відповідача серії АР №577583 від 11.03.2017 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно вказаної постанови 11.03.2017 року о 15-10 год., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ЗАЗ-ДЕУ Т13110 номерний знак НОМЕР_1, по вул. Європейській, біля будинку №7 у м. Запоріжжі, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 „Зупинку заборонено, чим порушив вимоги п.8.4 В ПДР, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно розділу 33 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі -ПДР України) дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» встановлює заборону зупинки і стоянки транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Пунктом 1.10 ПДР України надане визначення терміну «зупинка» - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 в суді пояснив, що при виїзді з двору домів №№26 та 24 по вул. Європейська відчув, що у керованого ним автомобіля відсутня робота двигуна. Оцінивши ситуацію, а також те що при виключеному двигуні різки руху кермом можуть привести до блокування руля, він зупинився напроти будинку №7 по вул.. Європейській на лівій смузі, в зустрічному напрямку та намагався завести двигун. При цьому, при виїзді з двору ніяких знаків забороняючи зупинку не має, сполошної полоси на дорозі теж не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до п. 1.2 ПДР, в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів.

Згідно пп. а) п. 15.10 ПДР, стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3-33-3.37 поширюється від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Пунктом 10.5.29 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» передбачено, що знак 3.34 «Зупинку заборонено» повинен застосовуватись, щоб заборонити зупинки транспортних засобів і установлюється з того боку дороги, на якому вводиться заборона. Пунктом 10.5.36 ДСТУ передбачено, що дія знаків 3.33 -3.37 поширюється від місця установлення до найближчого перехрестя за знаком. У разі необхідності зону дії знаків допускається зменшувати: для знаків 3.34 -3.37 - установленням в кінці зони їх дії повторних знаків 3.34 -3.37 з табличкою 7.2.3 (чому віддають перевагу).

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про дорожні знаки та сигнали» дорожні знаки встановлюються таким чином, щоб їх легко та своєчасно могли розпізнати водії, для яких вони призначені. Будь-який знак, встановлений на стороні дороги, що відповідає напрямку руху повинен бути повторений над проїжджою частиною або на протилежній стороні дороги, якщо місцеві умови такі, що цей знак може не бути своєчасно замічений водіями транспортних засобів, для яких він призначений.

Згідно з п. 10.1.1. Національного Стандарту України «Знаки Дорожні», Загальних Технічних Умов, Правила застосування, ДСТУ 4100-2002, чинний від 01 січня 2003 року дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення, тощо). Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено. Так, за п. 10.2.4 Дорожні знаки повинні встановлюватися з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччя. За положенням п. 10.5.29 ДСТУ, Знак « 3.34» Зупинку заборонено», повинен застосовуватись, щоб заборонити зупинки транспортних засобів і установлюється з того боку дороги, на яку вводиться заборона.

Як передбачено п. 8.2-1 ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином , щоб їх було видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закрити повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менше 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6м над рівнем проїзної частини, та розміщуються таким чином , щоб інформацію , яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху , для яких вона призначена.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Позивач стверджує, що виїхав з прилеглої території дворового проїзду та ніякого знаку про заборону зупинки чи стоянки не було, що відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч.ч. 1-3 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1-3 статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до приписів ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки позивач заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, а відповідач жодного доказу не підтвердження обставин викладених у оспорюваній постанові не надав, суд дійшов висновку, про відсутність наявності законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного суд вважає, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою з порушенням вимог ст.ст.251,258,283 КУпАП. Доказів, які б підтверджували обставини, викладені в оскаржуваній постанові, суду не надано, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст.ст.71,94,158-163,171,247 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі ОСОБА_2 про визнання дій інспектора патрульної поліції незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати дії інспектора роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ОСОБА_2 щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР№577583 від 11.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за порушення ч.1 ст.122 КУпАП незаконними.

Постанову серії АР№577583 від 11.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за порушення ч.1 ст.122 КУпАП протиправною та скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: А.В. Воробйов