Справа № 808/2186/17
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2017 рокусправа № 808/2186/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Чепурнова Д.В.

судді: Мельника В.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.07.2017 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій за не оприбуткування готівкових коштів у книзі обліку розрахункових операцій у сумі 1282275 грн.

В обґрунтування заявлених у цій справі вимог, позивачка вказує на недотримання контролюючи органом визначеного чинним законодавством умов та порядку винесення наказу про проведення фактичної перевірки її діяльності, що свідчить про незаконність такої перевірки та відсутності її правових наслідків. Крім того, позивачка вважає безпідставними викладені в акті перевірки висновки про порушення нею положень законодавства, якими регулюється обіг готівкових коштів, оскільки отримана внаслідок підприємницької діяльності готівка була в повному обсязі проведена нею через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій (РРО), всі відповідні фіскальні звітні чеки про обсяг готівки були підклеєні до книги обліку розрахункових операцій, а жодна норма чинного законодавства не передбачає, що не заповнення окремого розділу КОРО (в даному випадку Розділу № 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» книги обліку розрахункових операцій) є беззаперечним доказом не оприбуткування готівки платником податку, у звязку з чим накладення штрафу є безпідставним..

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року було відмовлено у задоволенні позову з підстав правомірності прийнятого Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкового повідомлення-рішення від 10.07.2017 № НОМЕР_1 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій за вчинення нею порушення норм з регулювання обігу готівки у національній валюті внаслідок не оприбуткування готівкових коштів у книзі обліку розрахункових операцій.

Позивачка по справі не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивачка посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, а саме, на неправомірне врахування наданих відповідачем скріншотів бази даних ДФС України, які не є допустимими доказами в розумінні ч.3 ст.70 КАСУ, оскільки отримані всупереч вимог ст.19 Конституції України, Постанови КМУ Про державну фіскальну службу України від 21.05.2-14 р. № 236, та затвердженого наказом ДФС від 27.03.2017 р. № 202 Положення про Головне управління ДФС у Запорізькій області. Також апелянт акцентує увагу на тому, що суд першої інстанції не встановив підставу для проведення фактичної перевірки ФОП і складення оскаржуваного у цій справі ППР, та не надав належну оцінку вказаним відповідачем дат звітів ФОП з нульовими показниками використання РРО (за 11.07.2016 р, за 05.05.2017, за 06.06.2017), які не могли слугувати правовою підставою видання наказу про проведення фактичної перевірки датою, що настала до дати подання звіту.

Мотивуючи невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам щодо не відображення ФОП готівки в книзі обліку розрахункових операцій після проведення її через РРО і порушення тим самим порядку оприбуткування готівки, відповідальність за яке встановлена саме Указом № 463/95, позивачка посилаючись на положення п.1, п.2, п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95/ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», п.1 і п.2.6 Положення № 637, п.6 розділу 4 Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 14.05.2016 № 547, в апеляційній скарзі вказує про недопущення з її боку при здійсненні реалізації продукції порушень законодавства, яким регулюється обіг готівкових коштів, оскільки отримана готівка була нею в повному обсязі проведена через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку і переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій, всі відповідні фіскальні чеки про обіг готівки були підклеєні до книги обліку розрахункових операцій, а жодною нормою законодавства не визначено, що не заповнення окремого розділу КОРО (у даному випадку № 2) свідчить про не оприбуткування готівки платником податку. При цьому, апелянт вказує, що Положенням № 637 не встановлено, що облік проведених через РРО розрахункових операцій готівковими коштами повинен здійснюватися виключно шляхом заповнення граф в розділі № 2 КОРО, а дотримання позивачкою приписів встановленого наказом Міністерства фінансів України 14.06.2016 № 547 Порядку ведення КОРО в частині здійсненні обліку фіскальних звітних чеків у КОРО шляхом їх підклеювання, спростовують твердження контролюючого органу та висновки суду першої інстанції про відсутність факту оприбуткування готівки, що у сукупності свідчить про неправильне застосування судом до спірних правовідносин норм матеріального права.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу, відповідач заперечує проти її задоволення та проти скасування рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи правильність висновків суду в частині, яка стосується наявності визначеної пп.80.2.4 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України підстави для проведення фактичної перевірки діяльності позивачки, посилається на отримання від останньої по дротовим або бездротовим каналам звязку звітів за 11.07.2016 р (№ 20, № 21) і за 06.06.2017 (№ 349) з нульовими показниками використання РРО ЕКСЕЛЛІО FPU-550 ES зареєстрованого за магазином «Colins» по адресі: пр.Соборний б.182 м.Запоріжжя, а також вказує, що долучені до матеріалів справи «скріншоти» з бази даних ДФС, правильно враховані судом як належні докази законності винесення наказу про проведення фактичної перевірки, що підтверджується положеннями п.7 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265 та п.2.1 Порядку передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами звязку до органів державної податкової служби, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.2012 № 1057. Вказуючи на правильність висновків суду першої інстанції про правомірність оскаржуваного у цій справі позивачкою податкового повідомлення-рішення від 10.07.2017 №, відповідач посилається на п.6 ст.33 Закону від 20.05.1999 р. № 679-ХІV «Про національний банк України», п.1.2. п.2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 № 637, ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265, та на Порядок реєстрації і ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.07.2016 № 920/29050, аналіз яких свідчить, що невиконання позивачкою будь-яких дій обліку готівкових коштів у книзі обліку розрахункових операцій є підставою до застосування до неї фінансової санкції у вигляді штрафу, передбачено абз.3 п.1 Указу Президента України від 12.06.1995 № 436/96 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», що на думку відповідача є підставою для відмови у задоволені апеляційної скарги позивачки та для залишення без змін постанови суду першої інстанції

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач підтримала вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представники відповідача заперечували проти її задоволення, просили залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, обговоривши доводи апеляційної скарги позивача та заперечень відповідача, а також перевіривши рішення суду першої інстанції на підставі аналізу встановлених фактичних обставин справи і правильності застосування норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу позивачки необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуване ФОП ОСОБА_1 у цій справі податкове повідомлення-рішення від 10.07.2017 № про нарахування фінансової санкції у вигляді штрафу на суму 1282275 грн. (а.с.14-16), було прийнято контролюючим органом на підставі акту перевірки №0314/08/01/14/НОМЕР_2 від 23.06.2017 (а.с.63-65), складеного за результатами проведеної 17 фахівцями ГУ ДФС у Запорізькій області згідно направлень № 669 і № 670 (а.с.61,62) в період з 11.07.2016 по 23.06.2017 з 15.06.2017 р. фактичної перевірки діяльності ФОП ОСОБА_1 у магазині «Colin`s» за адресою: просп. Соборний, буд.182, м. Запоріжжя (а.с.60-62), за висновками якої встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п.2.2 п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637 (далі Положення № 637), що відбулося внаслідок не оприбуткування готівкових коштів, що надійшли до каси в повній сумі в день їх фактичного одержання.

Як вбачається з матеріалів справи, фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 була проведена за Наказом ГУ ДФС у Запорізькій області від 12.06.2017 №1480, винесеного на виконання положень ст.75 та ст.80 Податкового кодексу України з метою організації контролю за діяльністю субєктів господарювання сфери торгівлі, громадського харчування та послуг (а.с.60), яким на підставі пп.80.2.4 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України начальнику управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_2 було доручено організувати у червні 2017 року проведення фактичних перевірок субєктів господарювання, а начальнику відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_3 -вжити організаційних заходів щодо проведення фактичних перевірок субєктів господарювання у червні 2017 року відповідно до вимог чинного законодавства. Інших наказів про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, окрім наказу від 12.06.2017 №1480, відповідачем не виносилося, що не спростовується відповідачем та його представниками, і підтверджується змістом направлень на перевірку № 669 і № 670 (а.с.61,62) та акту перевірки №0314/08/01/14/НОМЕР_2 від 23.06.2017 (а.с.63-65).

Відповідно до п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших обєктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пп.80.2.4 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Аналізуючи зміст Наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 12.06.2017 №1480, яким фактично було вирішено внутрішньо-організаційні питання контролюючого органу шляхом визначення конкретних посадових осіб, на яких покладаються обовязки організувати проведення фактичних перевірок субєктів господарювання та вжити організаційні заходи щодо проведення фактичних перевірок субєктів господарювання у червні 2017 року, судова колегія звертає увагу на те, що зазначений наказ не містить в собі найменування і реквізитів ФОП ОСОБА_1 (прізвище, імя, по батькові фізичної особи платника податку, який перевіряється), дати початку і тривалості перевірки, терміну перевіряємого періоду діяльності і підстав для проведення перевірки, тобто, не вирішує конкретного питання про проведення фактичної перевірки саме ФОП ОСОБА_1, і відповідно не може по своїй суті замінити наказ на проведення перевірки в розумінні ст.75 Податкового кодексу України, судова колегія визнає, що посадові особи контролюючого органу не мали права приступити до проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 лише на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 12.06.2017 №1480, що підтверджується приписами п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, в якому чітко прописано перелік документів за наявності яких у посадових осіб відповідача виникає право на проведення фактичної перевірки субєкта господарювання.

Суд першої інстанції вищеописаних обставин до уваги не брав при вирішенні спору у цій справі, а наведене судом в оскаржуваній у цій справі позивачем постанові тлумачення щодо правомірності проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, не відповідає меті перевірки та змісту прав платника податків, і призвело до залишення без належної оцінки порушення контролюючим органом визначених ч.3 ст.2 КАСУ критерій правомірності дій та рішень суб'єкта владних повноважень, а саме, обовязку: діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Зокрема, суд першої інстанції порівнюючи обовязок «щомісячного поданням звітності за формою №ЗВР-1» (який не стосується позивачки по цій справі), та покладений законодавцем на позивачку обовязок «передачі інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку», дійшов помилкового висновку про можливість проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 відповідно до пп.80.2.4 ПКУ у звязку з поданням звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій із нульовими показниками. При цьому, суд першої інстанції проігнорував, що передана позивачкою інформація по дротовим або бездротовим каналам зв'язку про використання реєстраторів розрахункових операцій із нульовими показниками за три дня, в розумінні п.7 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон № 265/95-ВР) не може бути розцінена як подання позивачкою звітності (за звітний період) в розумінні пп.80.2.4 ст.80 Податкового кодексу України, оскільки це призводить до нерівного положення позивачки з субєктами господарювання, які відповідно до п.7 ст.3 Закону № 265/95-ВР мають не пізніше 15 числа наступного за днем звітного місяця подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язаної із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок по формі №ЗВР-1.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить таких висновків: аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення фактичних перевірок, і лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки, а недотримання вимог ст.75 та ст.80 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Разом з тим, враховуючи, що посадові особи відповідача були допущені до проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 без наявності у них належно оформленого наказу на перевірку, а за результатом проведеної перевірки було складено акт, на підставі якого винесено оскаржуване у цій справі податкове повідомлення-рішення, судова колегія визнає, що в даному спірному випадку є недостатнім визнання протиправним дій відповідача стосовно проведення перевірки без наявності винесеного керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з дотриманням вимог ст.75, 80,81 Податкового кодексу України наказу про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, задля обєктивності та всебічності вирішення по суті виниклого публічно-правового спору, слід дослідити фактичні обставини, що встановлені перевіряючими під час фактичної перевірки діяльності позивачки, та перевірити правильність застосування контролюючим органом норм матеріального права по виявленому під час перевірки факту стосовно не внесення працівниками ФОП до другого розділу КОРО в період 01.06.2017-14.06.2017 інформації, яка була відображена в першому розділу КОРО за вказаний період.

Обговорюючи зафіксований в акті фактичної перевірки №0314/08/01/14/НОМЕР_2 від 23.06.2017 (а.с.63-65) факт не здійснення ФОП ОСОБА_1 записів в період 01.06.2017-14.06.2017 в Розділі 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» на сторінках 72-73 Книги ОРО №р/2 про отримані готівкові кошти в день їх фактичного надходження у повній сумі на підставі фіскальних звітних чеків (Z звітів) на загальну суму 256455 грн., що контролюючим органом розцінено як не оприбуткування готівкових коштів, що надійшли до каси, в повній сумі в день їх фактичного одержання, в порушення п.п.2.2, 2.6 Положення № 637, суд першої інстанції посилаючись на положення п.1, абз.1 п.6 глави 1 Розділу ІІ, п.6 глави 4 Розділу ІІ, п.8 глави 4 Розділу ІІ Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого 14.06.2016 наказом Міністерства фінансів України №547, зареєстрованого 05.07.2016 в Міністерстві юстиції України за №920/29050 (далі Порядок №547), якими врегульовано лише порядок реєстрації та ведення КОРО, дійшов висновку про обґрунтованість висновків контролюючого органу стосовно недотримання позивачкою передбаченого Порядком № 547 обов'язку вести належним чином оформлену книгу ОРО, яка має бути наявна на місці проведення розрахунків, та здійснювати відповідні записи в розділі 2 книги, а відповідно і про правильність кваліфікації контролюючим органом вчиненого позивачкою порушення як не оприбуткування всіх готівкових коштів, одержаних від проведених нею касових (розрахункових) операцій згідно з вимогами п.п.2.2, 2.6 Положення № 637.

Судова колегія не погоджуючись з висновками суду першої інстанції у цій справі і акцентує увагу на тому, що підставою для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 були не визначені в пп.80.2.4 ст.80 Податкового кодексу України обставини, а фактично став внутрішньо-організаційний Наказ ГУ ДФС у Запорізькій області від 12.06.2017 №1480, яким керівник контролюючого органу вирішив організувати проведення фактичних перевірок субєктів господарювання не подавших в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, чи подавших їх із нульовими показниками, а також призначив посадових осіб, на яких поклав обовязок вжити організаційні заходи щодо проведення фактичних перевірок субєктів господарювання у червні 2017 року.

Отже, Наказом ГУ ДФС у Запорізькій області від 12.06.2017 №1480 було доручено провести фактичні перевірки субєктів господарювання з питань використання РРО, що виходячи з положень п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, в якій визначено обовязок фізичних осіб-підприємців застосовувати реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону № 265/95-ВР, при перевірці відповідачем ФОП ОСОБА_1 підлягали питання дотримання останньою порядку проведення розрахунків за товари (послуги), і інших вимог цього Закону (ст.15 Закону № 265/95-ВР). Зокрема, виконання позивачкою прописаних в ст.3 цього Закону обовязків при здійсненні розрахункових операцій в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу.

Як встановлено за матеріалами справи та підтверджено відповідачем по справі, ФОП ОСОБА_1 при здійсненні своєї господарської діяльності в магазині «Colin`s» за адресою: просп. Соборний, буд.182, м. Запоріжжя, використовує РРО ЕКСЕЛЛІО FPU-550 ES фіскальний номер №000243806, який має фіскальні функції та фіскальну память, і працює у фіскальному режимі та передає копії сформованих реєстратором розрахункових операцій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків в електронній формі по дротових або бездротових каналах зв'язку.

Не було також в ході перевірки ФОП ОСОБА_1 податківцями виявлено і не правильності визначення позивачкою одержаних доходів за звітні податкові періоди від зареєстрованого виду економічної діяльності, а також не було спростовано той факт, що в період 01.06.2017-14.06.2017, або в інший будь-який період, позивачкою не допускалося здійснення розрахункової операції на не повну суму покупки, або не було роздрукувань відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, чи не здійснювалися щоденні друкування на реєстраторі розрахункових операцій фіскальних звітних чеків по розрахунковим операціям з забезпеченням їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Представником відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції підтверджено, що отримані ФОП ОСОБА_1 внаслідок реалізації товарів в магазині «Colin`s» грошові кошти в повному обсязі проводилися через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку і переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій, а всі відповідні фіскальні чеки про обіг готівки та звіти були роздруковані і підклеєні до книги обліку розрахункових операцій (в розділі першому КОРО).

Виходячи з розуміння терміну «оприбуткування готівки», наведеного в п. 1.2. Положення N 637 як проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій», та з означеної в п.2.6 цього Положення вимоги своєчасного (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбуткування усієї готівки, що надходить до кас у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО шляхом здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО, судова колегія дійшла висновку, що про не оприбуткування готівкових коштів може мати місце лише у випадку , якщо Z-звіти не друкуються та не зберігаються, або якщо у місці проведення розрахунків виявлено надлишок готівки (понад суму, зазначену в Х- або Z-звіті).

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія вважає беззаперечно встановленим відсутність факту не оприбуткування позивачкою готівкових коштів в період 01.06.2017-14.06.2017, оскільки отримані позивачкою в зазначений період кошти від реалізації товарів були своєчасно та в повному обсязі проведені через РРО, фіскальні звітні чеки роздруковані та відображені у КОРО шляхом їх підклеювання, що саме і передбачено п.10. ст.3 Закону № 265/95-ВР. Інших вимог щодо обліку розрахункових операцій з готівковими коштами, в тому числі і здійснення такого обліку виключно шляхом заповнення граф в розділі № 2 КОРО - Законом № 265/95-ВР і Положенням № 637 не передбачено.

Оскільки Указом Президента №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» чітко передбачено застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу саме за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки, а в даному спірному випадку йдеться лише про порушення позивачкою порядку заповнення розділу другого книги обліку розрахункових операцій, судова колегія визнає помилковими висновки суду першої інстанції у цій справі про правомірність застосування податковим органом до позивачки за порушення п.п.2.2, 2.6 Положення № 637 штрафних санкцій передбачених абз.3 ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» №463/95 від 12.06.1995.

Судова колегія не може також погодитися з посиланням суду першої інстанції на рішення Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у справах: №21-54а14, від №21-76а13 та №21-5а14, в яких висловлено про те, що «не відображення готівки у книзі обліку розрахункових операцій після проведення із застосуванням РРО є порушенням порядку оприбуткування готівки, відповідальність за яке встановлена саме Указом №436/95», оскільки в даному спірному випадку позивачкою було виконано прописаний в п.9 ст.3 Закону №265/95-ВР обовязок стосовно щоденного друкування на реєстраторі розрахункових операцій фіскальних звітних чеків при здійсненні розрахункових операцій і забезпечено їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій, і відповідно не було допущено порушення підпункту 2.6 глави 2 Положення

Крім того, судової колегіє не визнає правильним застосування наведеної в попередньому абзаці позиції Верховного Суду при розгляді аналогічних справ, оскільки згадані вище справи не були розглянути по суті Верховним Судом, а були скеровані на новий розгляд.

Підсумовуючи встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та застосування штрафних санкцій, оскільки вони винесені відповідачем не у спосіб, передбачений законодавством та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Виходячи з викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про безпідставність застосування податковим органом до позивача штрафних санкцій передбачених абз. 3 ч. 1 ст. Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» у розмірі 1282275 грн., а тому податкове повідомлення-рішення відповідача від 10.107.2017 року № № підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.94 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 названої статті, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позову ФОП ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 8000 грн., при подачі апеляційної скарги 8800грн., а всього 16800 грн., які, відповідно, і підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 10.07.2017 №.

Стягнути з Головного управління ДФС у Запорізькій області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 16800 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот гривень).

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 19 грудня 2017 року.

Головуючий суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова