Справа № 199/7436/17
Суддя: Руденко В. В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/7436/17
ПОСТАНОВА

іменем України

12.12.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська

в складі:

головуючого судді Руденко В.В.

при секретарі Куземі О.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що він перебуває на обліку у відділі з призначення пенсій і отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці з 31.12.2014 року по теперішній час згідно із законом України « Про судоустрій і статус суддів», та на цей час не працюю.

07.09.2017р., позивач отримав довідку Апеляційного суду Дніпропетровської області №7-259-с, в якій зазначено, що крім суддівської винагороди щорічно, працюючим суддям, відповідно до ст. 136 Закону України від 02.06.2016 р. № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» надається, допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу; в 2017 році - 17600,00 грн. 1/12 допомоги на оздоровлення складає 1466 грн. 67 коп.

13.09.2017 року він звернувся до відповідача із заявою щодо проведення перерахунку раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання, на підставі довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області №7-259-с від 07.09.2017 р., оскільки при призначенні щомісячного довічного грошового утримання, помилково не були вказані інші виплати, які враховуються при обчисленні довічного грошового утримання, а саме допомога до відпустки на оздоровлення у розмірі посадового окладу, яка включена в оподатковуваний дохід.

ОСОБА_2 обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську № Д - 18 від 18.09.2017р., йому було відмовлено у проведенні такого перерахунку, з посиланням на те, що відповідно до вимог ст.134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-УІІІ від 02.06.2016р. суддівська винагорода складається зокрема з посадового окладу та доплат за: вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступень, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не врахувавши вимог пенсійного законодавства, тому просить суд визнати неправомірними дії ОСОБА_2 обєднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці, зобов'язати Лівобережне обєднане Управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську здійснити йому перерахунок та виплатити заборгованість щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням 1/12 частини допомоги на оздоровлення в сумі 1466,67 грн. згідно з довідкою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.09.2017 року № 7-306-С з урахуванням раніше виплачених сум та виплачувати йому в подальшому раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення починаючи з моменту звернення за отриманням щомісячного довічного грошового утримання, а саме 07.09.2016 року без обмеження його граничного розміру.

Позивач в судове засідання не зявився підтримав позовні вимоги, надав заяву про слухання справи у його відсутність.

Представник відповідача надав письмові заперечення, просив суд відмовити в задоволенні позову, та слухати справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що перебуває на обліку у відділі з призначення пенсій і отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці з 31.12.2014 року по теперішній час згідно із законом України « Про судоустрій і статус суддів», та на цей час не працюю.

07.09.2017р., позивач отримав довідку Апеляційного суду Дніпропетровської області №7-259-с, в якій зазначено, що крім суддівської винагороди щорічно, працюючим суддям, відповідно до ст. 136 Закону України від 02.06.2016 р. № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» надається, допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу; в 2017 році - 17600,00 грн. 1/12 допомоги на оздоровлення складає 1466 грн. 67 коп.

13.09.2017 року він звернувся до відповідача із заявою щодо проведення перерахунку раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання, на підставі довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області №7-259-с від 07.09.2017 р., оскільки при призначенні щомісячного довічного грошового утримання, помилково не були вказані інші виплати, які враховуються при обчисленні довічного грошового утримання, а саме допомога до відпустки на оздоровлення у розмірі посадового окладу, яка включена в оподатковуваний дохід.

ОСОБА_2 обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську № Д - 18 від 18.09.2017р., йому було відмовлено у проведенні такого перерахунку, з посиланням на те, що відповідно до вимог ст.134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-УІІІ від 02.06.2016р. суддівська винагорода складається зокрема з посадового окладу та доплат за: вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступень, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Пунктом 8 ч. 5 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

У відповідності до ч.6 статті 47 вищезазначеного Закону при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості.

Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення судців, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п.2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 Конституції України положення ч.3 статті 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з ч.8 статті 14 Закону України "Про судоустрій України" (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

В п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Сулу України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України "Про статус суддів".

Згідно ч.1 статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ. за нормами якого позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а також Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ. на норми якого посилається відповідач у своїх запереченнях, містять IX розділ «Забезпечення суддів».

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статтях 133 та 135 розділу «Забезпечення суддів».

Крім того, статтею 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453- УІ (IX розділ) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ (IX розділ), на норми якого посилається відповідач, тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

До того ж, відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року №5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всій малобільшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, та відповідно входить до структури заробітної плати.

За нормами ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суллів» віл 07.07.2010 року № 2453-УІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Сулу України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

У Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій ст. 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судці, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно з ст. 6.4. Європейської хартії про статус судців - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Відповідно до ст.ст. 133-134 цього Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Положеннями ст. 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому, слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3. Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду Українивід 25.01.2008 № 3-1. була передбачена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначалося крім відомостей про судову винагороду і інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів. При цьому, виплата сумм грошової допомоги здійснювалась мені систематично та включена в оподатковуваний дохід.

Аналіз наведених положень дає підставу для зазначення про те, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Крім того, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Положеннями ст. 41 Закону України «Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вище наведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 р. № 21-430а11, та від 06.11.2013 р. № 21-350а13, 03.06.2014 №21-134а14, про матеріальну допомогу - де вказано, що при спірних відносинах необхідно віддавати перевагу спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - ст.41 Закону «Про загально обовязкове державне пенсійне страхування» та ст.66 Закону «Про пенсійне забезпечення», а не загальним нормам. Також зазначив, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

На підставі вказаного суд вважає, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не врахувавши вимог вищевказаних норм пенсійного законодавства. Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Статтями 71, 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом.

Згідно ст. 8 КАС України людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до ч.1 ст. 94 КАС України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача понесені ним витрати по справі в сумі 640 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 69-71, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі, щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати Лівобережне обєднання управління пенсійного фонду України в м.Дніпрі здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 заборгованість щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням 1/12 частини допомоги на оздоровлення в сумі 1466,67 грн., згідно з довідкою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.09.2017 року № 7-306-С з урахуванням раніше виплачених сум та виплачувати в подальшому раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення починаючи з моменту отримання довідки, а саме 07.09.2016 року без обмеження його граничного розміру.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по справі в сумі 640 грн. 00 коп. з рахунку бюджетних асигнувань ОСОБА_2 обєднаного управління ПФУ в м. Дніпропетровську.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: