Справа № 826/8428/16
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №826/8428/16 Головуючий у І інстанції - Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач - Кучма А.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Бєлової Л.В., Безименної Н.В.,

при секретарі: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2017 (дата складання 21.09.2017) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 11.05.2016.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2017 адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві № від 11.05.2016.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити у задоволення позовних вимог. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що за період з граничної дати сплати податку, визначеної для річної декларації про майновий стан і доходи фізичних осіб за 2014 рік - 30.07.2015, до дати подання уточнюючої декларації у позивача існував борг 25226,53 грн, після подання уточнюючої декларації податкових борг зменшений на суму уточнення та, відповідно норм Податкового кодексу України, автоматично розраховані пеня і штрафні санкції з ПДФО, які підлягають сплаті до бюджету, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Згідно з ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві проведено камеральну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, за результатами якої складено акт № 1087/26-55-13-02/НОМЕР_2 від 22.04.2016, в якому встановлено порушення п.п. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України, а саме порушення термінів сплати позивачем узгодженого грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на 232 та 36 днів.

На підставі акту перевірки № 1087/26-55-13-02/НОМЕР_2 від 22.04.2016 ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві прийнято податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 11.05.2016, згідно якого за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, а саме за затримку на 232 та 36 календарних днів сплати грошового зобов'язання у розмірі 25226,55 грн, позивача на підставі ст.126 Податкового кодексу України зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% на суму 5045,31 грн.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Згідно ст. 62 Податкового кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до абз. 1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Відповідно до п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Згідно з п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до п. 76.2 ст. 76 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно з п. 2.5.1. Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 № 165 (далі - Методичні рекомендації), акт про результати камеральної перевірки складається у вигляді відповідного зразка, який наведено у додатку №2 і складається у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що предметом дослідження камеральної перевірки може бути лише правильність відображення у відповідних рядках та стовпцях податкової декларації показників як результатів проведених розрахунків (арифметичних дій) та/або методологія проведення цих розрахунків, разом з тим правові підстави для визначення порушень термінів сплати платником самостійно визначеного грошового зобов'язання під час камеральної перевірки відсутні.

В той час предметом спірної камеральної перевірки відповідно до акту перевірки є дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, що суперечить предмету камеральної перевірки, передбаченому пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України.

Згідно акту №1087/26-55-13-02/НОМЕР_2 від 22.04.2016 перевіркою не встановлено порушень відображення у відповідних рядках та стовпцях податкової декларації показників як результатів проведених розрахунків (арифметичних дій) та/або порушень методології проведення цих розрахунків, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2015 позивачем було подано податкову декларацію про майновий стан і доходи фізичної особи за 2014 рік, в якій було відображено: у рядку 01.02 декларації - доходи від операцій з продажу об'єктів нерухомого або рухомого майна (продаж автомобіля) - 50000,00 грн - сума виплаченого доходу 2500,00 грн - сума податку, яка підлягає сплаті платником податку самостійно; у рядку 01.03 декларації - дохід від надання майна в лізинг, оренду (дохід отриманий мною як ФОП від здавання в оренду нежитлового приміщення) - 454530,67 грн - сума виплаченого доходу, та 22762,53 - сума податку, яка підлягає сплаті платником податку самостійно. Податок з отриманих доходів було сплачено своєчасно та в повному обсязі.

07.09.2015 позивачем подано уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи фізичної особи за 2014 рік, де виправлено дані, помилково занесені у рядок 01.03 Податкової декларації про майновий стан і доходи фізичної особи за 2014 рік від 29.04.2015 - відображено зменшення суми, яка підлягає перерахуванню до бюджету на 22726,53 грн (р.16.02 декларації), у зв'язку з вилученням з загальної суми оподаткованого доходу чуми доходу від підприємницької діяльності (задекларованого в звітності фізичної особи-підприємця, платника єдиного податку).

17.03.2016 позивачем подано другу уточнюючу Податкову декларацію про майновий стан і доходи фізичної особи за 2014 рік.

Питання своєчасності сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України є предметом виключно документальної перевірки, порядок проведення якої є відмінним від порядку проведення камеральної перевірки. При цьому однією із істотних відмінностей є, зокрема, оформлення наказу на проведення документальної перевірки та направлення на перевірку, яких при проведенні перевірки позивача податковим органом оформлено не було.

Нарахування штрафних санкцій платникові податку за наслідками проведення камеральної перевірки є можливим лише у разі виявлення помилок у звітності, поданій таким платником. В іншому ж випадку підставою для визначення штрафних санкцій щодо сплати податків та зборів є дані саме документальних перевірок.

Апелянтом у своїй апеляційній скарзі зазначено про те, що за період з граничної дати сплати податку, визначеної для річної декларації про майновий стан і доходи фізичних осіб за 2014 рік 30.07.2015 до дати подання уточнюючої декларації у позивача існував борг 25226,53 грн, після подання уточнюючої декларації податкових борг зменшений на суму уточнення та, відповідно норм Податкового кодексу України, автоматично розраховані пеня і штрафні санкції з ПДФО, які підлягають сплаті до бюджету, однак позивачем надано належні докази щодо відсутності підстав для нарахування відповідної заборгованості з огляду на усунення позивачем порушень при поданні податкової декларації, тому колегія суддів дані твердження апелянта не приймає. Крім того, в апеляційній скарзі не спростовано висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для винесення податкового повідомлення-рішення та накладення на позивача штрафу при проведенні камеральної перевірки.

В судовому засіданні представник відповідача так само не навів спростувань тому факту, що методика та вид податкової перевірки були обрані невірно. Окрім того пояснив, що сума доходу, отримана позивачем, як ФОП та помилково включена до декларації про доходи фізичної особи, облікована за відповідними, своєчасно поданими деклараціями ФОП - ОСОБА_3 та з неї справлені всі необхідні податкові платежі.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що діючи не у спосіб, передбачений Законом, відповідач провів камеральну перевірку з питань, які є відмінними від питань, що входять до предмета камеральної перевірки, в результаті чого податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 11.05.2016 прийняте відповідачем передчасно, з порушенням встановленого законом порядку, на підставі акту перевірки, який складений з порушенням, є протиправним і підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2017 - без змін.

Постанова набирає законної з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 21.12.2017.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: Л.В. Бєлова

Н.В. Безименна