Справа № 635/6698/17
Суддя: Шинкарчук Я. А.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/6698/17
Провадження по справі № 2-а/635/176/2017
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2017 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

Головуючого - судді Шинкарчука Я.А.,

при секретарі судового засідання Желізовій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Харкові, Командира роти №7 батальйону №1 УПП у м. Харкові лейтенант поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Харкові, Командира роти №7 батальйону №1 УПП у м. Харкові лейтенант поліції ОСОБА_2, в якому просить:

скасувати постанову серії БР №027761 від 06.11.2017 року винесену командиром роти №7 батальйону №1 УПП у м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_2 у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП,

провадження по справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 у звязку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення закрити.

В обґрунтування адміністративного позову позивачем зазначено, що відповідачем 06 листопада 2017 року було винесено постанову серії БР №027761, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення правил безпеки руху та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. В даній постанові зазначено, що 06 листопада 2017 року о 14 годині 10 хвилин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Lexus RX350 номерний знак НОМЕР_1 у м. Харкові здійснив рух і не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.12 (Стоп - Лінії) при ввімкненому червоному сигналі світлофору, чим порушив п. 8.10 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.122 КУпАП.

Щодо вказаних у постанові обставин події позивач зазначає, що він дійсно 21 листопада 2016 року о 11 годині 30 хвилин рухався на своєму автомобілі НОМЕР_2 по проспекту Олександрівськом в м. Харкові вбік ринку, після зупинки перед ним зявився екіпаж поліції на поліцейському автомобілі, які почали пояснювати , що він нібито пересік дорожню розмітку у вигляді «Стоп-лінії» на заборонений сигнал світлофору та одразу добавивши, що перехрестя він не пересікав. Факт зазначеного порушення він не визнав та під час спілкування з працівниками поліції пояснив, що правила дорожнього руху не порушував, оскільки зупинився перед світлофором на заборонений сигнал світлофору, і будь яких знаків стосовно «Стоп-лінії» не бачив. Крім того на цій ділянці взагалі не було видно «Стоп-лінії», із-за погодних умов. Прохав працівника патрульної служби надати йому докази у скоєному ним правопорушенні, повідомити якими саме технічними засобами воно було зафіксовано, залучити свідків.

Отже, дії відповідача вважає неправомірними з наступних підстав. Так, стаття 258 КУпАП зобовязує поліцейських виносити постанову згідно вимог ст. 283 КУпАП, якою передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Однак, відповідач, виносячи постанову 06 листопада 2017 року у справі про притягнення до адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, зазначену вимогу закону не врахував. Крім того, постанова є незаконною, оскільки до адміністративної відповідальності був притягнутий за відсутності доказів вчинення ним правопорушення, без врахування його пояснень та дослідження всіх обставин, що у свою чергу є порушенням ст. 62 Конституції України.

Таким чином, позивач вважає, що своїми діями командир роти №7 батальйону №1 УПП лейтенант поліції ОСОБА_2 при винесенні зазначеної постанови про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, порушив вимоги ст. ст. 258, 283 КУпАП та ст. 62 Конституції України, у звязку з чим, він звернувся до суд з відповідним адміністративним позовом.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву, в якій просить дану справу розглядати у його відсутність.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції у м. Харкові у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом та заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав.

Відповідач Командир роти №7 батальйону №1 УПП у м. Харкові лейтенант поліції ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом та заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав.

Відповідно до ст. 128 КАС України у разі неприбуття в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 листопада 2017 року командиром роти №7 батальйону №1 УПП у м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії БР №027761 в справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255, 00 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 06 листопада 2017 року 14 годині 10 хвилин керуючи транспортним засобом Lexus RX350 номерний знак НОМЕР_1 у м. Харкові пр. Олександрівський та вул. С.Патоцкого здійснив рух і не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.12 (Стоп - Лінії) при ввімкненому червоному сигналі світлофору, чим порушив п. 8.10 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.122 КУпАП.

Зазначеною постановою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень.

Суд вважає зазначену постанову необґрунтованою та протиправною, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху, визначені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За правилами ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Водночас, згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами ч 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зазначені вимоги передбачені і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

Аналіз положень вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що посадові особи Національної поліції України у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу, із винесенням постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, один з екземплярів якої вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити зокрема: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, з оскаржуваної постанови не вбачається, що у ході розгляду зазначеної справи допитувались свідки, розглядалися клопотання притягуваного, заслуховувались його пояснення, досліджувалися інші докази. Крім того, постанова не містить відомості про технічний засіб, яким було здійснено фото або відеозапис зазначеного порушення.

Наведене також свідчить про порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення та процесуальних прав позивача, з огляду чого, суд робить висновки, що оскаржувана постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем п. 8.10 Правил дорожнього руху України.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду справи відповідачем жодним чином не спростовані доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, який, у свою чергу, порушення вимог п. 8.10 Правил дорожнього руху України зі свого боку заперечує.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що відповідачем жодним чином не доведено правомірність прийнятого ним рішення стосовно накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1.

Що стосується вимог позивача щодо закриття провадження у справі суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 222 КУпАП органи Національної поліції є уповноваженим органом (посадовою особою), які розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема щодо порушень 1, 2 та 3 частин статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 статті 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;4)стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена суб'єктом владних повноважень оскаржується в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку адміністративного судочинства, що цілком узгоджується з статтею 17 КАС України, яка визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Таким чином, суд при розгляді позову при оскарженні постанови у справі про адміністративне правопорушення та прийняті рішення по справі має керуватися нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, до компетенції суду при вирішенні справ за правилами КАС України не належить вирішення питання про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, вимога позивача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 128, 160-163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Харкові, Командира роти №7 батальйону №1 УПП у м. Харкові лейтенант поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БР №027761 від 06.11.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену Командиром роти №7 батальйону №1 УПП у м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена повністю або частково до адміністративного суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Харківський районний суд Харківської області з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Суддя - Я.А. Шинкарчук