Справа № 826/1373/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 грудня 2017 року № 826/1373/17

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дідков» про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - Третя особа 1), Товариство з обмеженою відповідальністю «Дідков» (далі - Третя особа 2), в якому просила:

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 20616839 від 09.04.2015 року 14:35:26 про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (ідентифікаційний код 38004195) на об'єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначила, що 24 вересня 2007 року між Акціонерним товариством «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2706/0907/71-362, відповідно до умов якого Банком видано позичальнику 175000,00 доларів США строком користування до 24.09.2032 року під 19,9% річних, з наступними змінами і доповненнями до нього.

24.09.2007 року в забезпечення належного виконання позичальником умов кредитного договору №2706/0907/71-362 між АТ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір 2706/0907/71-362-Z-1, відповідно до умов якого позивач передала в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме квартиру АДРЕСА_2.

В подальшому, як зазначено у позові, 28.11.2012 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник АКБ «ТАС - Комерцбанк») відступило право грошової вимоги за кредитним договором №2706/0907/71-362 від 24.09.2007 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі договору факторингу №15.

29 серпня 2012 оку рішенням Дарницького районного суду м. Києва, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва, з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Сведбанк» стягнуто 1 545 617,90 грн.

15.04.2014 року ДВС Дарницького РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження №45097111 по примусовому виконанню виконавчого листа виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва №2-4814/12 від 03.10.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Сведбанк» 1 545 617,90 грн.

15 листопада 2014 року постановою ДВС Дарницького РУЮ у м. Києві накладено арешт на майно боржника та заборону його відчуження.

09 квітня 2015 року о 14:35:26 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. прийнято рішення за реєстровим №20616839 про державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Також, як зазначено у позові, 09.04.2015 року о 15:10:32 Відповідачем прийнято рішення за реєстровим №20618638 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «Дідков».

Позивач вважає рішення відповідача № 20616839 від 09.04.2015 року протиправним та таким, що суперечить законодавству України, оскільки, на думку позивача, чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора щодо прав на нерухоме майно, які виникають лише у результаті вчинення нотаріальних дій з таким майном, а також повинні реалізовуватися одночасно з їх вчиненням та за наслідками перевірки правильності оформлення документів в офіційному порядку, що дозволяє забезпечити належний рівень захисту гарантованих Конституцією України речових прав осіб на нерухоме майно, а незаконність дій нотаріуса полягає у тому, що вона прийняла оскаржуване рішення без вчинення жодної нотаріальної дії з майном.

Також, позивач вказує на те, що вона не укладала жодних окремих договорів про задоволення вимог іпотекодержателя та станом на день винесення відповідачем оскаржуваного рішення у іпотечній квартирі була зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14.12.2013 року.

Позивач також посилається на порушення ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» ст.. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо ненадходження на адресу позивача письмового повідомлення від відповідача про укладення договору купівлі - продажу іпотечної квартири.

Просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.03.2017 року відкрито провадження у справі, справа призначена до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві.

Представник третьої особи 1 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив у їх задоволенні відмовити, зазначивши, що реєстраційні дії, вчинені приватним нотаріусом КМНО Єгоровою М.Є. щодо державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» були вчинені у відповідності до вимог діючого законодавства України та на підставі необхідного пакету документів.

Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю.

Представник третьої особи 2 до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю на адресу суду не надходило.

В судовому засіданні ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи 1, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що 24 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2706/0907/71-362, відповідно до умов якого Банк зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 175 000 (сто сімдесят п'ять тисяч) доларів США, на строк з 24 вересня 2007 року по 24 вересня 2032 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. (п. 1.1. Договору)

Згідно з п. 1.4 Договору кредитні кошти призначені для здійснення Позичальником розрахунків по Договору купівлі - продажу між Позичальником та ОСОБА_4 з метою придбання: трикімнатної квартири АДРЕСА_8 (далі - Об'єкт нерухомості).

Пунктом 2.1. цього ж Договору забезпеченням виконання зобов'язань Позичальника по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, оплаті комісій, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв'язку з порушенням умов даного договору та інших витрат Банку, пов'язаних з одержаних виконання, виступає іпотека Об'єкта нерухомості, що придбавається Позичальником за договором купівлі - продажу.

Умови передачі Об'єкта нерухомості в іпотеку та звернення стягнення на предмет іпотеки регулюються чинним законодавством України і іпотечним договором, що укладається між Банком і Позичальником.

У відповідності до п. 2.2. Позичальник зобов'язаний у тридцяти денний строк з дня укладення Договору купівлі - продажу здійснити реєстрацію прав власності на Об'єкт нерухомості у відповідності з вимогами чинного законодавства України, надати Банку для ознайомлення оригінал витягу про реєстрацію права власності на Об'єкт нерухомості, укласти з Банком договір про зміни та доповнення до іпотечного договору, зазначеного в п. 2.1. цього договору, з зазначенням даних про реєстрацію прав Позичальника, як власника Об'єкта нерухомості, в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обмежень, а також виконати зобов'язання, передбачені п.п. 5.1.8. п. 5.1 цього договору.

Відповідно до п. 5.1.11. Кредитного договору Позичальник зобов'язався не допускати протягом дії цього договору випадків набуття дитиною права власності або користування щодо Об'єкту нерухомості. Якщо протягом дії цього договору дитина набуває право власності або право користування щодо Об'єкту нерухомості, Позичальник зобов'язується протягом двадцяти календарних днів з дня настання такого факту отримати згоду органу опіки та піклування на вчинення щодо Об'єкту нерухомості, як предмету іпотеки, будь - яких дій, передбачених законодавством та іпотечним договором, зазначеним у п. 2.1 цього договору, а також протягом зазначеного строку надати оригінал такої згоди до Банку.

У відповідності до наданої суду копії Договору про внесення змін та доповнень №1 від 20.10.2009 року до кредитного договору №2706/0907/71-362 від 24.09.2007 року у випадку невиконання Позичальником зазначеної у п. 9.2. цього Договору письмової вимоги Банку про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним у строк, визначений в п. 9.2 Договору, Банк має право звернути стягнення на Предмет іпотеки будь - яким способом за власним вибором Банку, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріусу, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договору іпотеки чи скористатися іншими видами забезпечення виконання зобов'язань за цим Договором та/або пред'явити позов у відношенні Позичальника та задовольнити свої вимоги, що випливають з цього Договору, з будь - якого майна Позичальника. (п. 9.3. Договору)

Як вбачається з наданої суду копії Іпотечного договору №2706/0907/71-362-Z-1 від 24.09.2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1, цим Договором забезпечується належне виконання Іпотекодавцем вимог Іпотекодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з Кредитного договору №2706/0907/71-362 від 24.09.2007 року, укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов'язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов.

Пунктом 2 цього Іпотечного договору передбачено, що на забезпечення виконання Основного зобов'язання Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: квартиру під номером 25 (двадцять п'ять), яка знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Бажана Миколи, будинок №32 (тридцять два).

28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступає правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу №15, відповідно до умов якого Банк відповідно до умов даного Договору відступив Фактору свої Права вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі Заборгованості Боржників, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги Банку набув Права вимоги такої Заборгованості від Боржників та передав Банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить Ціну продажу та в порядку передбаченому даним Договором.

У відповідно до наданої суду копії Витягу з реєстру заборгованостей боржників від 28.11.2012 року, Банк відступив Фактору право вимоги заборгованостей у тому числі за Кредитним договором № 2706/0907/71-362 від 24.09.2007 року, укладеного з ОСОБА_1

Як вбачається з наданої суду копії Договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступає правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Первісний Іпотекодержатель відступив Новому Іпотекодержателю права за Іпотечними договорами, перелік яких наведено у Додатку №1 до цього Договору.

До цього переліку також входить Іпотечний договір №2706/0907/71-362-Z-1 від 24.09.2007 року, укладений між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1.

Пунктом 2.2. вказаного договору передбачено, що Новий іпотекодержатель протягом двадцяти банківських днів з моменту набуття чинності цим Договором зобов'язаний надіслати Боржнику та Іпотекодавцю (якщо він є відмінним від Боржника) письмове повідомлення про відступлення прав за Іпотечним договором на користь Нового іпотекодержателя за формою, наведеною у Додатку №2 до цього Договору.

15 жовтня 2014 року державним виконавцем Маріуца Т.В. органу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №45097111 з примусового виконання виконавчого листа №2-4814/12, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 03.10.2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості в загальній сумі боргу 1545617,90 грн., стягував ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс».

В рамках виконавчого провадження постановою від 05.11.2014 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження, а саме на квартиру АДРЕСА_3 в межах суми боргу.

09 квітня 2015 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звернулося до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є. з листом - повідомленням за вих.. И-2926-512672, відповідно до якого просив виключити заборону з Державного реєстру речових прав нерухомого майна, що є предметом іпотеки за вищевказаним Договором іпотеки, а саме: нерухоме майно: квартиру під номером 25 (двадцять п'ять), що знаходиться у АДРЕСА_9

Разом з листом - повідомленням заявником ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було подано приватному нотаріусу заяву про заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У відповідності до наданої суду копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме про реєстрацію обтяження (індексний номер витягу 36150618 від 09.04.2015 року) обтяження майна, а саме квартири АДРЕСА_4 припинено на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20617287 від 09.04.2015 року 14:46:17.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (індексний номер витягу 36151261 від 09.04.2015 року) вбачається, що приватним нотаріусом КМНО Єгоровою М.Є. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (припинено іпотеку на підставі листа - повідомлення ТОВ «ФК «Вектор Плюс» №И-2925-512672 від 09.04.2015 року), Індексний номер рішення 20617575 від 09.04.2015 року 14:51:42.

При цьому, у відповідності до наданої суду копії Витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 92856661, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою Мариною Євгенівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5. Індексний номер: 20616839 від 09.04.2015 року о 14:35:26.

З наданої суду копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 36153545 від 09.04.2015 року вбачається, що 09 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. проведено державну реєстрацію права власності на вищевказану спірну квартиру за ТОВ «Дідков» на підставі договору купівлі - продажу.

Позивач не погоджується із правомірністю рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, яка належить їй на праві власності, за ТОВ "Факторингова Компанія «Вектор Плюс", тому звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правоваідносин (далі - Закон №1952-IV).

Згідно із частиною першою статті 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стаття 3 Закону №1952-IV визначає, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації - відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частиною п'ятою статті 3 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким учиняється така дія.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1952-IV, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 передбачено, що нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на об'єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном.

Аналогічні положення закріплені і в статті 46-1 Закону України "Про нотаріат", відповідно до якої, нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва та під час здійснення функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, здійснює пошук у ньому відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкт незавершеного будівництва, обтяження таких прав та за його результатами формує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який залишається у справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса.

Отже, аналізуючи наведені вище норми законодавства, вбачається, що законодавець чітко визначив те, що нотаріуси України отримали повноваження щодо проведення реєстрації права власності, користування нерухомим майном, усіх інших речових прав і їх обтяжень лише безпосередньо під час вчинення нотаріальної дії. Повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язуються законодавцем виключно із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном.

При цьому, на момент виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено можливості проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення нотаріальної дії, пов'язаної з переходом таких прав на об'єкт нерухомості.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на той факт, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. при прийнятті оскаржуваного рішення не вчинено жодної нотаріальної дії з майном, а саме з квартирою №25 у будинку №32 по проспекту Бажана Миколи у м. Києві.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, що відповідачем були вчинені нотаріальні дії з майном, а саме: виключено заборону з Державного реєстру речових прав нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер: 9163904, припинено іпотеку, тобто вчинено нотаріальні дії з приводу набуття права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації такого права відповідачем, як спеціальним суб'єктом державної реєстрації.

Однак, вчинення відповідачем цих нотаріальних дій з майном, а саме: квартирою №25 у будинку №32 по проспекту Бажана Миколи у м. Києві не свідчить про вчинення останньою нотаріальних дій з приводу набуття права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна до проведення державної реєстрації такого права відповідачем, як спеціальним суб'єктом державної реєстрації, оскільки державна реєстрація права власності була проведена Відповідачем о 14:35:23, в той час коли обтяження майна припинено о 14:46:17, іпотеки - о 14:51:42.

При цьому, з матеріалів справи також вбачається, що спірна реєстраційна дія вчинена відповідачем - приватним нотаріусом на підставі Іпотечного договору №2706/0907/71-362-Z, серія та номер: 3-4598, виданий 24.09.2007, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова С.В.

Суд звертає увагу, що наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 № 607/5 "Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб", який діяв на час спірних правовідносин, передбачено, що у разі подання заяви відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, яке виникає на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, - рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру.

Пунктом 2 Порядку, затвердженого зазначеним наказом, встановленою, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Мін'юсту відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі - Порядок №868).

Згідно положень ст.15 Закону №1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно ч. 3 ст.16 Закону №1952-IV разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Відповідно ч.13 ст.15 Закону №1952-IV порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений Кабінетом Міністрів України від 17.10.2013 №868(далі -Порядок №868).

Підпунктом 1 п.37 Порядку №868 встановлено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

На виконання вимог ст.9 Закону №1952-IV державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Згідно ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст.36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

З аналізу наведених норм закону вбачається, що законодавцем визначено, що у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя (або у відповідному застереженні в іпотечному договорі) сторони можуть визначити два можливих варіанти звернення стягнення на предмет іпотеки - в порядку статей 37 або 38 Закону.

Частиною 1 ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 12 Іпотечного договору сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі : рішення суду, виконавчого напису нотаріуса.

Крім того, умовами Іпотечного договору передбачено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору.

Абзацом 1 п.п. 12.3.2 п. 12.3. п. 12 Іпотечного Договору передбачено, що згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладене в пп. 12.31. та 12.3.2. цього пункту Договору, а саме: Продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмету іпотеки будь - якій особі на підставі договору купівлі - продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, що буде встановлена після прийняття Іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом Договору способу звернення стягнення на Предмет іпотеки, відповідно до висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджується сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. При цьому, Сторони домовляються, що кандидатура суб'єкта оціночної діяльності визначається Іпотекодержателем.

Суд звертає увагу на те, що сторонами у справі не надано жодних доказів того, що між позивачем та ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» було укладено окремий договір про задоволення вимог іпотеко держателя.

Судом встановлено, що приватний нотаріус Єгорова М.Є. здійснила державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки зареєстровано на підставі ст.37 ЗУ "Про іпотеку", оскільки іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

У відповідності до ст.37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Отже, для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно ТОВ «ФК «Вектор Плюс» мав надати, а у випадку не надання, державний реєстратор - витребувати документи на підтвердження того, що ТОВ "ФК «Вектор Плюс" ухвалено рішення про прийняття предмета іпотеки у власність та сплачено позивачу грошові кошти у вигляді перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

В матеріалах справи відсутні, а сторонами у справі не надані суду, відповідні докази виконання ТОВ «ФК «Вектор Плюс» вимог вищенаведеної норми законодавства.

Статтею 35 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Пунктом 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 (надалі Порядок) передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Тому, обов'язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним Іпотекодержателем лише у разі, якщо така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання цієї вимоги.

Наведене свідчить про те, що обов'язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним тільки в разі, коли така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання такої вимоги.

Тобто, іпотекодержатель, в даному випадку ТОВ «ФК «Вектор Плюс», має довести не тільки факт надіслання, а й отримання вимоги, а реєстратор речових прав вимагати такі документи.

При цьому, судом встановлено, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» надало приватному нотаріусу 24.02.2015 року на адресу ОСОБА_1 було надіслано вимогу про усунення порушення та повідомлено, що у випадку невиконання цієї вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» вправі прийняті рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, однак вказане повідомлення не було отримано ОСОБА_1, а тому не може вважатися належним доказом вручення позивачу вимоги про усунення порушення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що станом на 16 березня 2015 року у квартирі АДРЕСА_6 з 14 грудня 2013 року зареєстрована неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказана довідка №106 від 16.03.2015 року, яка видана КП Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва «Житлово - експлуатаційна дільниця №206» була надана приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Єгоровій М.Є. Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» разом з усіма іншими документами, на підставі яких приватним нотаріусом посвідчувався Договір та проводилася державна реєстрація.

Суд звертає увагу на те, що у відповідності до п. 5.11. Договору про внесення змін та доповнень №1 від 20.10.2009 року до Кредитного договору №2706/0907/71-362 від 24.09.2007 року Позичальник (ОСОБА_1.) зобов'язалася не допускати протягом дії договору випадків набуття дитиною права власності або користування щодо Об'єкту нерухомості. Якщо протягом дії цього Договору дитина набуває право власності або право користування щодо Об'єкту нерухомості, Позичальник зобов'язується протягом двадцяти календарних днів з дня настання такого факту отримати згоду органу опіки та піклування на вчинення щодо Об'єкту нерухомості, як предмету іпотеки, будь - яких дій, передбачених законодавством та іпотечним договором, зазначеним у розділі 2 цього Договору, а також протягом зазначеного строку надати оригінал такої згоди до Банку.

Однак, судом не встановлено, а позивачем не надано суду будь - яких належних та допустимих доказів того, що останньою при реєстрації місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, 14 грудня 2013 року було виконано умови п. 5.11 вищевказаного Договору про внесення змін та доповнень №1 від 20.10.2009 року до Кредитного договору №2706/0907/71-362 від 24.09.2007 року.

Також, главою 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, що діяла на момент проведення державної реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Вектор Плюс») визначено порядок посвідчення правочинів про відчуження та заставу майна, а саме:

Пунктами 1.9 та 1.10 Глави 2 цього Порядку передбачено, що з метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваними житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною нотаріус вимагає подачі йому довідки про склад сім'ї житлово-експлуатаційної організації, квартального комітету або іншого уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживання.

У разі виявлення з поданих відчужувачем документів, що право власності або право користування відчужуваним житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною мають малолітні або неповнолітні діти або недієздатні чи обмежено дієздатні особи, нотаріус повинен витребувати у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину у формі витягу з рішення відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідного виконавчого органу міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Будь - яких належних та допустимих доказів щодо витребування у відчужувача дозволу органу опіки та піклування на вчинення правочину та державної реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» у формі витягу з рішення відповідної районної у місті Києві державної адміністрації Відповідачем надано не було.

Крім того, відповідно до ст.22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Враховуючи, що відповідачем для реєстрації права власності було подано не повний пакет документів, необхідних для проведення реєстрації права власності на іпотечне майно, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №20616839 від 09.04.2015 року 14:35:26 не може вважатися таким, що прийнято з дотриманням вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не виконав покладений на нього обов'язок щодо доведення правомірності прийнятого нею рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_7 за ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» від 09.04.2015 року 14:35:23 за № 20616839.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 94 КАС України, суд приходить до висновку про необхідність присудження понесених позивачем судових витрат у розмірі 640,00 грн. за рахунок Відповідача.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 122,158 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 20616839 від 09.04.2015 року 14:35:23 про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_4

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур