Справа № П/811/1876/17
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м. Кропивницький Справа № П/811/1876/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А., за участю секретаря судового засідання Гловацької О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Кір Нафта Транс", товариства з обмеженою відповідальністю "Ю А Р" про надання дозволу на проведення позапланової перевірки, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області (надалі - УДСНС у Кіровоградській області) звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Кір Нафта Транс" (надалі - ТОВ "Кір Нафта Транс"), товариства з обмеженою відповідальністю "Ю А Р" (надалі - ТОВ "Ю А Р") про надання дозволу на проведення позапланової перевірки.

Позов мотивовано тим, що у червні 2017 року Управлінням Служби безпеки України у Кіровоградській області доручено УДСНС у Кіровоградській області провести перевірку автозаправної станції, розташованої у м. Знам'янка-2 по вул. Шмідта, 56, яка належить ТОВ "Кір Нафта Транс" та перебуває в оренді ТОВ "Ю А Р". За результатами спільного огляду виявлено численні недоліки протипожежного та техногенного характеру, про що поінформовано УСБУ у Кіровоградській області. 30.10.2017 року відбулася нарада у першого заступника голови Кіровоградської обласної державної адміністрації з керівниками окремих територіальних органів, міністерств та відомств України в області, за наслідками якої УДСНС у Кіровоградській області доручено провести перевірку щодо усунення недоліків, виявлених під час спільного огляду на вказаній АЗС. Оскільки відповідно до пп.3 ст.3 Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 03.11.2016 року №1728-VIII позапланові заходи здійснюються органами державного нагляду (контролю) за рішенням суду, позивач просить суд у порядку цієї норми надати дозвіл на проведення позапланової перевірки стану пожежної та техногенної безпеки АЗС ТОВ "Кір Нафта Транс", яка перебуває в оренді у ТОВ "Ю А Р".

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та надані у справу матеріали і документи.

Представники відповідача-1 - ТОВ "Кір Нафта Транс" - у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на відсутність підстав для проведення позапланової перевірки та стверджуючи про повне усунення товариством порушень пожежної та техногенної безпеки, виявлених позивачем на АЗС у липні 2017 року.

Представник відповідача-2 - ТОВ "Ю А Р" - у письмових запереченнях та у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на відсутність у позивача повноважень на звернення до суду з даним позовом.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази, суд установив такі обставини.

У червні 2017 року до УДСНС у Кіровоградській області надійшов лист Управління Служби безпеки України у Кіровоградській області №61-КЗЕ/4023/НТ від 19.06.2017 року з клопотанням виділити фахівця для участі у спільній перевірці ТОВ "Кір Нафта Транс" на предмет дотримання його посадовими особами вимог з питань цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки на об'єкті ІІ класу небезпеки - АЗС, яка знаходиться у смт. Знам'янка-2 Кіровоградської області по вул. Шмідта, 56. (а.с. 9).

Власником цього об'єкту на підставі договору купівлі-продажу від 28.02.2017 року є ТОВ "Кір Нафта Транс". За договором оренди від 01.03.2017 року, укладеним між ТОВ "Кір Нафта Транс" та ТОВ "Ю А Р", АЗС передана в оренду останньому до 31.01.2020 року (а.с. 53 -55).

На виконання листа УСБУ у Кіровоградській області у липні 2017 року посадовою особою позивача спільно зі співробітниками УСБУ у Кіровоградській області здійснено обстеження АЗС, під час якого встановлені недоліки протипожежного та техногенного характеру, які описані в рапорті, поданому цією особою на ім'я начальника УДСНС у Кіровоградській області, та у листі №02-4350/01-27 від 13.07.2017 року, адресованому УСБУ у Кіровоградській області. (а.с. 10, 69 - 70)

Листом від 06.09.2017 року ТОВ "Кір Нафта Транс" повідомило позивача про усунення більшості з недоліків, виявлених під час обстеження.

30.10.2017 року відбулася нарада у першого заступника голови Кіровоградської обласної державної адміністрації з керівниками окремих територіальних органів, міністерств та відомств України в області, на якій обговорювалася доповідь заступника начальника УСБУ у Кіровоградській області про стан експлуатації вказаної АЗС. Участь у нараді також приймали представники УДСНС у Кіровоградській області та ТОВ "Ю А Р". Відповідно до протоколу №1 цієї наради рекомендовано підготувати клопотання до УДСНС у Кіровоградській області щодо проведення перевірки про усунення недоліків, виявлених на АЗС ТОВ "Ю А Р". (а.с. 11-12)

Посилаючись на вказані обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що відповідно до пункту 5 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 6 КАС України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Частиною 4 статті 50 КАС України передбачено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Право суб'єкта владних повноважень звернутися до суду з адміністративним позовом до невладного суб'єкта завжди пов'язується з практичною необхідністю в обмеженні прав, свобод чи законних інтересів фізичних або юридичних осіб, у разі коли суб'єкт владних повноважень без рішення суду не може реалізувати визначену законом компетенцію, або ж у справах про притягнення фізичних чи юридичних осіб до передбаченої законом відповідальності.

Обґрунтовуючи своє право на звернення до суду з даним позовом, позивач послався на Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року, доручення ДСНС від 03.07.2013 року №02-6101/263 "Про оформлення та подачу адміністративних позовів про застосування заходів реагування", пункт 5 частини 1 статті 183-2 КАС України, підпункт 3 статті 3 Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 03.11.2016 року №1728-VIII.

Перевіряючи повноваження позивача на звернення до суду з таким позовом, суд установив, що відповідно до Положення про Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області, затвердженого наказом ДСНС від 04.02.2013 року №3, УДСНС у Кіровоградській області є територіальним органом Державної служби України з надзвичайних ситуацій, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб. (а.с. 14 - 16)

Водночас, відповідно до Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Згідно зі статтею 64 Кодексу цивільного захисту України державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Відповідно до статті 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

До повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить зокрема звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей (п.12 ч.1 ст.67 Кодексу цивільного захисту України).

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 1 цього Закону, заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" підставами для здійснення позапланових заходів є:

- подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб'єктом господарювання у документі обов'язкової звітності, крім випадків, коли суб'єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов'язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов'язаний повідомити суб'єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

- перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. (Дію цього речення призупинено на час дії мораторію на здійснення заходів державного нагляду (контролю) суб'єктів господарювання згідно із Законом України від 03.11.2016 року №1728-VIII);

- неподання суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

- доручення Прем'єр-міністра України про перевірку суб'єктів господарювання у відповідній сфері у зв'язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров'я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Згідно з частиною 2 статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Відповідно до частини 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Водночас, цей Закон не передбачає права органів державного нагляду (контролю) звертатися до суду з позовом про надання дозволу на проведення позапланової перевірки.

Між тим, Законом України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 03.11.2016 р. №1728-VIII, який набрав чинності 01.01.2017 року, встановлено до 31 грудня 2017 року мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 3 цього Закону до 31 грудня 2017 року позапланові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються органами державного нагляду (контролю):

1) з підстави, передбаченої частиною другою цієї статті (за погодженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності (далі - Державна регуляторна служба);

2) за письмовою заявою суб'єкта господарювання до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

3) за рішенням суду;

4) у разі настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Як зазначено у Пояснювальній записці до проекту цього Закону, з метою забезпечення балансу між стимулюванням розвитку малого та середнього підприємництва в Україні та виконання конституційних прав громадян ним пропонується новий механізм введення обмежень на дії контролюючих органів, який гарантує надання державного захисту в випадку порушення конституційних прав громадян. Передбачається впровадження законодавчих змін щодо обмежень проведення перевірок, які будуть гарантувати громадянам можливість для захисту своїх прав у разі їх порушення; містити виключення для органів контролю, які суттєво не впливають на бізнес-клімат; відповідати вимогам ЄС та не містити ризику для експортерів; створювати можливості для громадського контролю; надавати можливості для оперативного реагування на порушення законодавства; спонукати Уряд до більш швидкого реформування системи державного контролю.

Закон України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановив на 2017 рік повний мораторій органам державного нагляду (контролю) (за винятком органів, вказаних у статті 6 цього Закону) на проведення планових заходів, а також запровадив часткове обмеження на позапланові заходи.

Разом з тим, цей Закон, визначаючи рішення суду, як одну з підстав для здійснення органами державного нагляду (контролю) позапланового заходу державного нагляду (контролю), не визначає будь-яких обставин, умов та порядку, за яких суд може призначити позаплановий захід державного нагляду (контролю) чи надати дозвіл органу державного нагляду (контролю) на здійснення такого заходу.

Не передбачені такі підстави, умови та порядок як у Кодексі адміністративного судочинства України, так і у Законі України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", а також у будь-яких інших нормативно-правових актах.

Відсутність законодавчо визначених обставин, за яких орган державного нагляду (контролю) вправі звернутися до суду за отриманням дозволу на проведення позапланового заходу на підставі п.3 ч.1 ст.3 Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", позбавляє суд можливості перевірити наявність відповідних обставин та за їх підтвердження - задовольнити звернення контролюючого органу.

Інший підхід, при якому б суд мав право призначати позаплановий захід державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності виключно на підставі звернення контролюючого органу, означав би спотворення принципу верховенства права та суперечив меті та завданню Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Суд також враховує правові позиції Конституційного Суду України, висловлені у Рішеннях від 29.10.2010 року №17-рп та від 02.11.2004 року №15-рп щодо дотримання конституційних принципів рівності і справедливості, з яких випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці.

Європейський Суд з прав людини у своїй судовій практиці так характеризує якість закону:

1) правове положення може витримати перевірку його на якість, якщо це положення є достатньо чітким у переважній більшості справ, що їх розглядали національні органи (Рішення у справі "Ґавенда проти Польщі" від 14.03.2002 року);

2) чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні (Рішення у справі "Броньовський проти Польщі" від 22 червня 2004 року):

3) якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито. Закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право (Рішення у справі "Аманн проти Швейцарії" від 16.02.2000 року);

4) закон, який надає дискреційне право, має визначати межі здійснення такого права, хоча докладні правила та умови мають міститися в нормах субстантивного права. Проте надання законом виконавчій владі, чи судді нічим не обмеженого дискреційного права, суперечило б принципові верховенства права. Отже, закон має досить чітко визначати межі будь-яких таких повноважень, наданих компетентним органам, а також спосіб їх застосування, щоб забезпечувати належний захист особистості від свавільного втручання (Рішення у справі "Круслена" від 24.04.1990 року):

5) якість закону пов'язана з достатньою чіткістю встановлення ним тих чи інших обставин, на підставі яких діють державні органи (Рішення у справі "Волохи проти України" від 02.11.2006 року);

6) жодна норма не може вважатися "законом", якщо вона не сформульована з точністю, достатньою для того, щоб надати змогу громадянинові регулювати свою поведінку: він має бути спроможним - якщо потрібно, після відповідної консультації - передбачити такою мірою, наскільки це є розумним за даних обставин, наслідки, які можуть випливати з його дій. Ці наслідки не повинні бути передбачуваними з абсолютною певністю. У той час, як певність у праві є вельми бажаною, вона може спричиняти надмірну жорсткість, а право має йти в ногу з обставинами, що змінюються. Відповідно до цього більшість законів з необхідністю укладаються в термінах, які більшою чи меншою мірою є нечіткими, а їхнє тлумачення і застосування є питаннями практики (Рішення у справі "Фельдек проти Словаччини" від 12.07.2001 року);

7) ступінь чіткості закону, що має забезпечуватися у формулюваннях національних законів - яка в жодному випадку не може передбачити всі непередбачувані обставини, - значною мірою залежить від змісту даного документа, сфери, на яку поширюється цей закон, а також кількості та статусу тих, кому закон адресований. Ступінь чіткості, який треба забезпечувати при формулюванні конституційних положень, з огляду на загальний характер, може бути нижчим, ніж в інших законах (Рішення у справі "Реквеньї проти Угорщини" від 20.05.1999 року);

8) положення закону повинні бути передбачуваними та надавати достатньо гарантій проти свавільного застосування (Рішення у справі "Свято-Михайлівська Парафія проти України" від 14.06.2007 року).

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Виконуючи завдання адміністративного судочинства, суд, у разі наявності прогалин у законодавстві може шляхом розширеного тлумачення або застосування аналогії права чи закону вирішити спір у разі необхідності надання повного захисту правам, свободам та інтересам фізичних осіб, правам та інтересам юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб'єкт владних повноважень може діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається. У зв'язку з цим визначений законом предмет та підстави позову, з яким суб'єкт владних повноважень може звернутися до суду при здійсненні ним владних управлінських функцій, не підлягає розширеному тлумаченню. Так само суд не може застосувати розширене тлумачення для застосування обмежувального заходу стосовно особи для розширення повноваження суб'єкта владних повноважень та безпосередньо самого суду.

Оскільки чинним законодавством не передбачено право позивача, як територіального органу Державної служби України з надзвичайних ситуацій та суб'єкта владних повноважень на звернення до суду з позовом про надання дозволу на проведення позапланової перевірки суб'єктів господарювання, тому таке звернення суперечить положенням ст.19 Конституції України, ч.3 ст.6, ч.4 ст.50 КАС України.

Відтак, у задоволенні позову Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області належить відмовити у зв'язку з відсутністю у нього повноважень та підстав для звернення до суду з таким позовом.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 181, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш