Справа № 638/9949/17
Суддя: Омельченко К. О.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/9949/17
Провадження № 2-а/638/534/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.17 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді Омельченко К.О.

При секретарі : Помазан М.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 3 роти 2 батальону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції Внукова Дмитра Ігоровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БР № 669034 від 22.06.17 року, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції 3 роти 2 батальону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції Внукова Дмитра Ігоровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БР № 669034 від 22.06.17 року.

Свій адміністративний позов обґрунтовує тим, що 22 червня 2017 року інспектором патрульної поліції 3-ої роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенантом поліції Внуковим Дмитром Ігоровичем було винесено постанову серії БР № 669034 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

За змістом даної постанови ОСОБА_1 , 22.06.2017 року о 15.30 керуючи автомобілем AUDI A4, державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вул. Броненосця Потьомкіна та майдану Захисників України у м. Харкові здійснив рух прямо де дозволено ліворуч, чим порушив вимоги знаку 5.16 та вимог п.п. 8.4 Правил дорожнього руху України.

Вважає, що дана постанова є незаконною, оскільки вказані в ній факти не відповідають дійсності, а сама постанова винесена передчасно та з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування.

Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 (справа №1-11/2015 щодо офіційного тлумачення частини 1 статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення) «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Частина 3 статті 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Ч.3 ст.258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст. 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою розташування Управління патрульної поліції у м. Харкові, а саме: м. Харків, вул. Шевченко, 315-А. Проте, інспектор патрульної поліції 3-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у

м. Харкові Внуков Д.І. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, інспектором патрульної поліції 3-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові Внуковим Д.І., розглянувши у непередбачений законом спосіб справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу, порушив передбачені нормами КУпАП права останнього.

Так, з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Згідно із частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор патрульної поліції 3-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові Внуков Д.І. не дав ОСОБА_1 можливості у повному обсязі скористатися своїми права, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Крім того, інспектором патрульної поліції 3-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові Внуковим Д.І. проігноровано вимоги частини 2 ст. 33 КУпАП, а розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу (на дорозі), призвели до унеможливлення виконати вимоги ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Разом з тим, після висловлення звинувачень, інспектор патрульної поліції 3-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові Внуков Д.І. пішов до свого патрульного автомобілю (державний номерний знак № НОМЕР_2 ) де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи (у тому числі ОСОБА_2 як свідка даних подій). Вважає, що цими діями, інспектором Внуковим Д.І. були грубо порушені вимоги ст.ст. 268, 278, 279 КУпАП.

Таким чином вважає, що наведене свідчить про наявність та очевидність таких порушень вимог Закону:

1.відповідач інспектор Внуков Д.І. незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі;

2.відповідач інспектор Внуков Д.І. позбавив позивача ОСОБА_1 можливості у повному обсязі скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП;

3.відповідач інспектор Внуков Д.І. порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

На підставі викладеного позивач просить адміністративний позов задовольнити.

Представником позивача були надані додаткові письмові пояснення, які приєднані до матеріалів справи. Сам представник просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. Причин неявки суду не сповістив.

Суд, дослідивши матеріали справи та представлені докази, приходить до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд погоджується з доводами представника позивача, що Кодексом України про адміністративні правопорушення регламентовано те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (т.ч. 1, 2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом (ст. 245).

Право на правову допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України.

Відповідно до ст.. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема: знайомитися з матеріалами справи, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення №10-рп/2011 від 11 жовтня 2011 року (справа про строки адміністративного затримання) зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього Рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURK v. GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення даної категорії, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 Конвенції належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 Конвенції.

Крім того, в рішенні від 09.06.2011 року у справі «Лучанінова проти України» (заява №16347/02) Європейським судом з прав людини констатовано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у поєднанні з підпунктами «b» і «c» пункту 3 статті 6 Конвенції у зв`язку з тим, що заявниці (при притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП) не було надано можливості підготувати свій захист та ефективно скористатися допомогою захисника.

За змістом статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема: знайомитися з матеріалами справи, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, не допуск до участі у розгляді справи адвоката, позбавлення заявника можливості ознайомитися з матеріалами справи, скористатися своїм правом на витребування доказів та дослідження їх під час розгляду за його участі, а також необґрунтованість рішення є істотним порушенням таких засад судового провадження, як законність, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів, безпосередність дослідження показань та інших доказів. Ці порушення мають визнаватися достатніми і необхідними для визнання результатів розгляду обвинувачення сумнівними, недостовірними і такими, що не відповідають істині.

Недотримання даних прав при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності констатовано Верховним Судом України, як порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, яким є, у тому числі, і процедура розгляду та вирішення питання про притягнення особи до відповідальності.

Верховним Судом України в постанові від 27 квітня 2015 року за результатами розгляду справи №5-7кс15, зроблено висновок, що неврахування та не з`ясування при накладенні стягнення на особу, характеру правопорушення, його наслідки (що дії не мали будь-яких серйозних негативних наслідків), а також ненадання оцінки даним про особу, - є порушенням вимог ст.ст. 32, 33 КУпАП.

Крім того, у вказаній постанові вказано, що в разі безпідставного накладення на особу стягнення є порушенням конституційного принципу верховенства права, за яким рішення мають бути не тільки законними та обґрунтованими, а й справедливими.

Конституційним Судом України у підпункті 4.1 Рішення від 2 листопада 2004 року

№15-рп/2004 (справа про призначення судом більш м`якого покарання) зазначено, що відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути і несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливість застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного (індивідуалізація характеру відповідальності, встановленого частиною 1 статті 61 Конституції України).

Конституційний Суд України вважає, що встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливості його зниження є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності.

При прийнятті рішення суд враховує, що під час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності були порушені як вимоги чинного законодавства України та і міжнародні акти.

Зокрема, порушене конституційне право на захист позивача. Крім цього, інспектор Внуков Д.І. незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати справі цієї категорії, а також були порушені вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
Визнати дії інспектора патрульної поліції 3-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції Внукова Дмитра Ігоровича щодо притягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 669034 від 22.06.2017 року протиправними.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 669034 від 22.06.2017 року щодо накладення на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 грн. скасувати.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду в 10-ти денний строк з дня проголошення постанови, а в рази складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складання у повному обсязі.

Суддя: