Справа № 808/3175/17
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року (11год.50 хв.)Справа № 808/3175/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

при секретарі судового засідання Стратулат С.В.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1;

відповідача не зявився;

третьої особи не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Пологівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Пологівське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі позивач, Пологівське ОУПФУ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (надалі відповідач, Відділу примусового виконання рішень), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд: 1) визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 щодо відкриття виконавчого провадження №54803375 та стягнення з Пологівського обєднаного управління ПФУ в Запорізькій області виконавчого збору у сумі 12800,00 грн. незаконними; 2) скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №54803375 від 29.09.2017, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 в частині стягнення з Пологівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн.; 3) зобовязати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 винести постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»; 4) зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області здійснити дії щодо примусового виконання виконавчого листа №2-3137/10 виданого 18.09.2017 Оріхівським районним судом відповідно до «Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», який затверджено Постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 03.09.2014 №440.

У позовній заяві (а.с.22-23) позивачем зазначено, що 04.10.2017 Пологівським ОУПФУ в Запорізькій області отримано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 від 29.09.2017 про відкриття виконавчого провадження №54803375 з примусового виконання виконавчого листа №2-3137/10 виданого 18.09.2017 Оріхівським районним судом Запорізької області, та стягненням із боржника виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн. Вказана постанова є, на думку позивача, незаконною та підлягає скасуванню. Пологівським ОУПФУ в Запорізькій області відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2013 ОСОБА_2 23.10.2014 проведено перерахунок підвищення пенсії як «дитині війни» за період з 18.04.2010 по 16.09.2010 та нараховано доплату вищезазначеного підвищення в розмірі 593,88 грн. ОСОБА_5 підвищення встановлене Законом України «Про соціальний захист дітей війни» де у ст. 7 цього Закону зазначено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Реалізація нормативних приписів і пенсійних програм органами Пенсійного фонду здійснюється шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок чітко визначених прибутковою частиною його бюджету джерел відповідно до конкретних напрямів витратної частини цього ж бюджету. Оскільки Державним бюджетом не були передбачені кошти на виплату Пенсійним фондом підвищення пенсій дітям війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, а їх вилучення з джерел фінансування інших пенсійних програм заборонено, необхідно покласти обов'язок з їх виділення на Державне казначейство України, яке відповідно до ч.1 ст.48 Бюджетного кодексу України обслуговує Державний бюджет України. Отже, виплата підвищення «дітям війни» проводиться із державного бюджету, а не з бюджету Пенсійного фонду України, то дане рішення підпадає під категорію справ де боржником є визначений ч.1 ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суб'єкт. Прикінцевими положеннями даного Закону передбачено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону субєкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону субєкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення. Виконання таких рішень передбачено «Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», який затверджено Постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 03.09.2014 №440, де зазначено, що рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. Всупереч цьому, 29.09.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №54803375 з примусового виконання виконавчого листа №2-3137/10 виданого 18.09.2017 Оріхівським районним судом Запорізької області, де зазначено: зобовязати Пологівське ОУПФУ в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 18 квітня 2010 року по 16 вересня 2010 року включно, в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період та стягненням із Пологівського ОУПФУ в Запорізькій області виконавчого збору у сумі 12800,00 грн. ОСОБА_5 постанова отримана Пологівським ОУПФУ в Запорізькій області 04.10.2017. Вищезазначеною постановою також порушено п.3 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» де передбачено, що виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». У звязку з чим, Управлінням 09.10.2017 направлено на адресу Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Запорізькій області лист з додатками, яким повідомлялось що рішення Оріхівського районного суду по справі №2-3137/10 виконано 23.10.2014 проведено перерахунок підвищення пенсії як «дитині війни» за період з 18.04.2010 по 16.09.2010 та нараховано доплату вищезазначеного підвищення в розмірі 593,88 грн. Та керуючись п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» прохали закрити виконавче провадження у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішень суду.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представником відповідача подано до суду письмові заперечення (а.с.52-57), в яких зазначено, на адресу відділу 28.09.2017 надійшла Заява від стягувана ОСОБА_2, про прийняття Виконавчого листа №2-3137/10 виданого 18.09.2017 Оріхівським міськрайонним судом Запорізької області, в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Оріхівському районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням вимоги ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 18.04.2010 по 16.09.2010 року, включно, в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області №54803375 від 29.09.2017 в порядку ст.ст.24, 26 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу, п.3 постанови зазначено стягнути виконавчий збір у розмірі 12800 грн., встановленому ст.27 Закону України «Про виконавче провадження». 17.10.2017 до відділу надійшов лист від Пологівського ОУПФУ в Запорізькій області від 09.10.2017 за вих.№5888/14, відповідно до якого боржником повідомлено, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження №54803375 від 29.09.2017 управлінням було проведено перерахунок пенсії, в результаті якого нараховано 593,88 грн. Що стосується виплати зазначеної суми повідомлено, що суми пенсії, нараховані ОСОБА_2 при виконанні рішення суду, будуть виплачені після відповідного фінансування з Державного бюджету України. Боржник наполягає що відповідно до п.3 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчим документом, адже виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо незнання судових рішень». Але застосування п.3 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», на думку відповідача, є безпідставним. Відповідно до розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є державні органи, які видаються або ухвалені до 01 січня 2013 року подаються до органу державної виконавчої служби. Відповідно до постанови Кабінету ОСОБА_4 України від 03.09.2014 №440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», прийнятої на виконання Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» субєкти, які видані або ухвалені до 01 січня 2013 року подаються до органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. В той час, згідно виконавчого листа, який виданий 18.09.2017, рішення суду набуло законної сили 25.09.2013, тобто після 01.01.2013, а отже під дію Постанови Кабінету ОСОБА_4 України від 03.09.2014 №440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» не підпадає. На теперішній час документи за рішенням суду №2-3137/10 виданий 18.09.2017 Оріхівським міськрайонним судом Запорізької області, не перебувають на виконанні в органах казначейства у звязку з тим, що дія Порядку на нього не поширюється, та відповідно, виконання рішення не здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» , що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для застосування п.3 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» не було підстав. Окрім цього, згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Представник відповідача, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача у судове засідання не прибули. Про день, час і місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зясував наступне.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебував Виконавчий лист №2-3137/10, виданий 18.09.2017 Оріхівським міськрайонним судом Запорізької області, в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Оріхівському районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням вимоги ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 18.04.2010 по 16.09.2010 року, включно, в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період (а.с.59-60).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 від 29.09.2017 ВП №54803375 відкрито виконавче провадження на підставі Виконавчого листа №2-3137/10 виданий 18.09.2017 Оріхівським міськрайонним судом Запорізької області (а.с.24, 61).

Пунктом 3 Постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.09.2017 ВП №54803375 постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 12800 грн.

Як свідчать матеріали справи, на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2013, Пологівським ОУПФУ в Запорізькій області здійснено 23.10.2014 перерахунок пенсії ОСОБА_2 за період з 18.04.2010 по 16.09.2010 та нараховано доплату вищезазначеного підвищення в розмірі 593,88 грн. (а.с.25-29).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача не повідомила суд про виплату (чи не виплату) нарахованих Пологівським ОУПФУ в Запорізькій області коштів, про стан фактичного виконання судового рішення у справі №2-3137/10.

ОСОБА_2 (вих.№5888/14 від 09.10.2017) Пологівським ОУПФУ в Запорізькій області повідомлено Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про виконання виконавчого документа №2-3137/10 виданого 18.09.2017 Оріхівським міськрайонним судом Запорізької області та проведення перерахунку пенсії (а.с.63-64).

Вважаючи Постанову про відкриття виконавчого провадження №54803375 від 29.09.2017, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 в частині стягнення з Пологівського ОУПФУ в Запорізькій області виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн. неправомірною позивач звернувся до адміністративного суду з позовом.

Вирішуючи переданий на розгляд суду публічно-правовий спір суд, з урахуванням викладених вище обставин, доводів сторін, виходить з наступного.

05.10.2016 набрав чинності Закон України №1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження», відповідно до ч.2 ст.15 якого стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення.

Згідно з ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як зазначено у ч.1 ст.3 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) субєктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.1 ч.3 ст.18 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

За приписами ч.5, ч.6 ст.26 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ч.1-ч.3 ст.27 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Як зазначено у ч.5 ст.27 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України №4901-VI від 05.06.2012 «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (який набрав чинності з 01.01.2013) виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Як зазначено у абз.1 п.3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №4901-VI від 05.06.2012 «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону субєкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону субєкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

За приписами п.1 «Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», затвердженого 03.09.2014 постановою Кабінету ОСОБА_4 України №440 цей Порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

Оскільки, Виконавчий лист №2-3137/10 виданий 18.09.2017 Оріхівським міськрайонним судом Запорізької області зобов'язує вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган (рішення суду набуло законної сили 25.09.2013, тобто після 01.01.2013), то у даному випадку не підлягають застосуванню положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», «Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», затвердженого 03.09.2014 постановою Кабінету ОСОБА_4 України №440.

Відтак, відповідно до вимог п.3 ч.5 ст.27 №1404-VIII від 02.06.2016 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір повинен стягуватися з Пологівського ОУПФУ в Запорізькій області.

Як передбачено п.8 Розділу III «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої 02.04.2012 наказом Міністерства юстиції України №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником до відкриття виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Позивачем, третьою особою не повідомлено суд про стан фактичного виконання судового рішення у справі №2-3137/10; спір щодо розрахунку суми виконавчого збору між сторонами відсутній.

Відповідно до ч.2 ст.72 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Згідно з ст.73 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Як зазначено у п.6 ч.1 ст.2 Бюджетного кодексу України, бюджетне асигнування повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.

Відповідно до ст.22 Бюджетного кодексу України Пенсійний фонд України не є розпорядником бюджетних коштів.

Згідно з ч.1 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

У ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зазначено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства чітко вказує, що виплата донарахованої суми відповідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», повинна здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України, а не за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Виплата вказаної доплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України є порушенням бюджетного законодавства.

Дана позиція, також, висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України, зокрема, у постанові від 24.03.2015 у справі №21-66а15.

Зважаючи на викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що Постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про відкриття виконавчого провадження від 29.09.2017 ВП №54803375 щодо виконання Виконавчого листа №2-3137/10, виданого 18.09.2017 Оріхівським міськрайонним судом Запорізької області є правомірною і скасуванню не підлягає.

Компетенція контролюючого органу, як і будь-якого іншого органу це обсяг прав та обовязків, які визначено законодавством, на вчинення тих чи інших дій (прийняття рішень), направлених на виконання цим органом функцій та завдань, які на нього покладено.

Термін «дискреційне повноваження» відповідно до Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи №R(80)2, прийнятої 11.03.1980 на 316-му засіданні заступників міністрів означає повноваження, яке надає певний адміністративному органу ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 14.03.2017 по справі №21-3063а16 висловило правову позицію про те, що: «… суд не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень (вчинення дій), передбаченими частиною третьою статті 2 КАС …».

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець (ч.3 ст.287 КАС України).

У суду відсутні зауваження щодо виконання головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 власних дискреційних функцій щодо відкриття виконавчого провадження №54803375 та стягнення з Пологівського ОУПФУ в Запорізькій області виконавчого збору у сумі 12800,00 грн.

З вказаних вище підстав не підлягає задоволенню решта позовних вимог Пологівського ОУПФУ в Запорізькій області.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі (ч.4 ст.287 КАС України).

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_5 є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

При подачі позову Пологівське ОУПФУ в Запорізькій області було звільнене від сплати судового збору.

Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом ОСОБА_4 України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом ОСОБА_4 України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом ОСОБА_4 України.

Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги (ч.11 ст.139 КАС України).

Судом зясовано, що ОСОБА_2 не заявлено про наявність витрат, повязаних з розглядом справи по суті. Інші витрати, повязані з розглядом справи відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 139, 243-246, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст. 287, 293, 295, 297 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 22.12.2017.

Суддя Ю.В. Калашник