Справа № 2-а-277/11/0228
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2012-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-277/11/0228
Головуючий у 1-й інстанції: Цимбалюк Л.П.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2012 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Чернівецькому районі Вінницької на постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 04 лютого 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Чернівецькому районі Вінницької про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Чернівецького районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Чернівецькому районі Вінницької області про перерахунок пенсії.

Постановою Чернівецького районного суду Вінницької області від 04.02.2011 року задоволено даний позов частково:

визнано неправомірною бездіяльність відповідача;

зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі нарахувати та виплатити ОСОБА_2 в повному обсязі недоплачену їй як дитині війни щомісячну державну соціальну надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачену ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" починаючи з 05.07.2010 року по 05.01.2011 року, враховуючи при цьому проведені виплати у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року, " №530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".

зобовязано відповідача щомісячно здійснювати нарахування та виплату позивачу надбавки до пенсії, передбаченої ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виходячи з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» 30% мінімальної пенсії за віком починаючи з 05.01.2011 року дня звернення до суду і по день припинення такого права.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 04.02.2011 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, позивач має статус дитини війни та відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Ст. 7 вказаного Закону передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів не приймає до уваги положень ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій призначених згідно з цим законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсій за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної державної соціальної 30 % доплати до пенсії, як дитині війни.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється, у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Право позивача на отримання підвищення до пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено Законом України Про соціальний захист дітей війни.

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку органи Пенсійного фонду України, і несе обовязок по своєчасній та повній виплаті підвищення до пенсії саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до його пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідачем не здійснено. Всупереч положенням вищенаведеної норми права позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України Про соціальний захист дітей війни має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530. Отже, відповідач не правомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобовязання відповідача нарахувати позивачу щомісячне підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з 09.07.2007 року по 05.07.2010 року зазначаючи, що це є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог не вірно застосував норми процесуального права.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропущення строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд першої інстанції мав би ще на стадії відкриття провадження у справі винести ухвалу про залишення адміністративного позову в частині по вимогам, які стосуються періодів починаючи з 09.07.2007 року по 04.07.2010 року без розгляду, та продовжувати розгляд справи по суті тільки щодо вимог, заявлених в межах шестимісячного строку.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 195 КАС України, яким суду апеляційної інстанції надано право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Чернівецькому районі Вінницької задовольнити частково .

Постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 04 лютого 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Чернівецькому районі Вінницької про перерахунок пенсії, - скасувати .

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області нарахувати та виплатити щомісячне підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війниза період з 09.07.2007 року по 04.05.2010 року - залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, тобто 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 05.07.2010 року по день припинення права на таку допомогу з урахуванням виплачених сум.

Присудити з Державного бюджету України на користь позивача 1,70 грн. понесених судових витрат.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

секретар