Справа № 676/2891/17
Суддя: Швець О. Д.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 676/2891/17
Номер провадження 2-а/676/127/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. Кам'янець-Подільський

Кам'янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Швець О.Д.,

з участю секретаря Ксьондз Р.М.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам'янці-Подільському справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, старшого інспектора ДН Ярмолинецького ВП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, старшого інспектора з ДН Ярмолинецького ВП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови серії БР №992011 від 30.05.2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.В обґрунтування позовних вимог вказує, що 30.05.2017 року інспектором Ярмолинецького відділу поліції ОСОБА_3 винесено постанову серії БР №992011, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення правил дорожнього руху, зокрема п. 14.6 «г», за здійснення обгону на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю. З постановою не погоджується з огляду на наступне.30.05.2017 р. керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1 рухався з м. Хмельницький в напрямку м. Камянець Подільського, виїхавши за межі м. Ярмолинці проїхав на пряму ділянку дороги з видимістю дороги в напрямку руху автомобіля на відстань біля 1 км. Оскільки погода була ясна і дорога проглядалась на велику відстань, здійснив обїзд вантажного автомобіля, який рухався попереду з дуже маленькою швидкістю менше 30 км/год.; будь-яких перешкод для здійснення маневру не було, жодної перешкоди іншим учасникам дорожнього руху не створював. Проїхавши біля 1 км від місця обїзду вантажного автомобіля його зупинив інспектор патрульної поліції, запропонував надати документи для перевірки, після інспектор повідомив що він порушив правила дорожнього руху здійснив обгін на перехресті. Позивач пояснив що на тому місці де здійснював обїзд вантажного автомобіля ні перехрестя, ні дорожнього знаку який би вказував на наявність перехрестя немає, тому він фізично не міг здійснювати обгін на перехресті. На що інспектор почав говорити, що позивач здійснив обгін на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю. При перегляді відео зйомки маневру позивача де чітко було видно що ділянка дороги де здійснював маневр є рівною і проглядалась на дуже значну відстань, що дозволяло без будь-яких обмежень здійснювати і обїзди і обгони транспортних засобів, інспектор на пояснення не реагував, склав постанову про накладення адміністративного стягнення. Позивач з обставинами викладеними в постанові не погоджувався, зазначає що ПДР не порушував, тому просить скасувати постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник ВП ГУНП в Хмельницькій області в судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти його задоволення, вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, оскільки інспектор не зобов»язаний був складати протокол про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 258 КУпАП. Відповдіно до ст.. 251 КУпАП доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані,на основі яких інспектор встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, інші обставини, що мають значення. Вважає, що старший інспектор ДН Ярмолинецького ВП ОСОБА_3 діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідач старший інспектор ДН Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області в суді позов не визнав, заперечив проти його задоволення, пояснив, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1, на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю здійснив обгін, чим порушив п.14.6 «г» ПДР.

Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 30 травня 2017 року відносно ОСОБА_2 винесена постанова серії БР № 992011, на підставі якої позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст. 122 КУпАП, за те, що 30 травня 2017 року о 18 год. 00 хв. на а/д Житомир Чернівці, 213 км + 600м. здійснив обгін на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, чим порушив п.14.6 «г» та п.14.6 ПДР.

Позивач з порушенням не погодився і оскаржив постанову про притягнення до адміністративної відповідальності в суді.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.п. "г" п. 14.6 ПДР, обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Згідно п. 1.10 ПДР, обмежена оглядовість - видимість дороги в напрямку руху, яка обмежена геометричними параметрами дороги, придорожніми інженерними спорудами, насадженнями та іншими об'єктами, а також транспортними засобами.

Отже, наявність обмеженої оглядовості може по різному оцінюватися учасниками дорожнього руху та працівниками ДАІ, у зв'язку з чим, конкретизація характеру обмежень є обов'язковою, та за її відсутності не можливо встановити порушення ПДР.

Між тим, у постанові відсутня конкретизація характеру обмежень, не зазначено, які саме об'єкти обмежували видимість в напрямку руху позивача.

Позивач ОСОБА_2, допитаний судом в якості свідка, показав, що ознак обмеженої оглядовості в місці, де здійснювався обгін, не було. Тим більше ділянка об'їздної дороги не має перехрестя, про що зазначав інспектор Фурман О.В.

Відповідачем не надано пояснень чому він вважає, що дана ділянка дороги належить до ділянки з обмеженою оглядовістю, та, в порушення частини другої статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не зазначив про це і в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідачем по справі не було надано доказів на підтвердження адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, зокрема пояснень свідків, речових доказів тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Із матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 23 Закону України «Про Національну поліцію України» визначає, що основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративне правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення в тому й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності ( ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП).

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Відповідно до ст. 222 КупАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, чч.1-3 статті 122 КупАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разів вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Наказом МВС від 07.11.2015 було затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395.

Розділ ІІІ Інструкції визначає, що постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені, статтєю 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п.4 Розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Таким чином не складання протоколу про адміністративне правопорушення не порушує прав позивача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене при винесені постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів правомірності прийнятої постанови від 30.05.2017 року, питання накладення адміністративного стягнення перебуває в компетенції органів Національної поліції, суд вважає, що зазначена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладення на нього адміністративного стягнення у сумі 425 грн. підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 17, 18, 152, 160, 161, 163 КАС України,ст.122,251,283,284,287-289 КУпАП України,ЗУ "Про національну поліцію", суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Постанову серії БР №992011 старшого інспектора з ДН Ярмолинецького ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 30.05.2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання сторонами її копії виготовленої в повному обсязі до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.