Справа № 800/305/17 (П-88/10-131/10)
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
О К Р Е М А Д У М К А
07 грудня 2017 року П/800/305/17
Окрема думка у адміністративній справі
№ П-88/10-131/10 за позовом ОСОБА_1 до
Вищої ради правосуддя, Верховної Ради України про визнання протиправними
та скасування рішень і постанови (в частині), поновлення на посаді судді
(відповідно до положень частини третьої статті 25 КАС України).
Постановою Вищого адміністративного суду України від 07.12.2017р. позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, Верховної Ради України про визнання протиправними та скасування рішень, постанови, поновлення на посаді судді задоволено частково: визнано протиправними та скасовано рішення Вищої ради юстиції «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді окружного адміністративного суду міста Києва» від 17.05.2010р. № 344/0/15-10 та № 345/0/15-10, Постанову Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 03.06.2010р. № 2316-УІ в частині звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду м. Києва; в позові про поновлення на посаді судді Окружного адміністративного суду м. Києва з 03.06.2010р. відмовлено.
Не згодна з цим рішенням в частині відмови в позові з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову про поновлення на посаді судді, Вищий адміністративний суд України виходив з того, що, розглянувши справу повторно, суд відновив попередній юридичний стан позивача, а відтак виконав вимоги статті 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», рішення Європейського Суду з прав людини від 19.01.2017р. у справі «Куликов та інші проти України» по постанову Верховного Суду України від 03.07.2017р., якою скасовано постанову Вищого адміністративного суду України від 13.08.2010р., а справу направлено на новий розгляд. Вищий адміністративний суд України вмотивував висновок про відмову в задоволенні позову також тим, що поновлення судді на посаді не входить до компетенції суду, оскільки згідно із статтею 126 Конституції України, Законом України «Про Вищу раду правосуддя» вирішення питання про призначення судді на посаду є компетенцією Президента України та Вищої ради правосуддя в порядку, встановленому законом.
Висновок суду щодо підстав для відмови в задоволенні позову про поновлення позивача на посаді судді не відповідає нормам матеріального права.
Дійсно, серед повноважень Вищого адміністративного суду України щодо наслідків розгляду справи за позовом особи про визнання акта Верховної Ради України, Вищої ради правосуддя, які вказані в пункті 1 частини п'ятої ст. 171-1 КАС України, не вказано прямо, що суд може поновити на посаді суддю, акти щодо звільнення якого визнано судом незаконними та скасовано. Разом з тим, нормою пункту 3 частини п'ятої цієї статті встановлено повноваження Вищого адміністративного суду України застосувати інші наслідки протиправності таких актів, визначені статтею 162 цього Кодексу. В свою чергу, статтею 162 КАС України суд не обмежений щодо способу захисту порушеного права особи тим колом засобів, які визначені в частині першій цієї статті. Нормою абзацу 2 частини другої цієї статті встановлено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Ця норма кореспондується з нормою частини першої ст. 2 щодо захисту прав, свобод та інтересів особи від порушень з боку суб'єктів владних повноважень як завдання адміністративного судочинства та нормою частини другої ст. 11 КАС України, якою передбачено, що суд може навіть вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Ці норми є правовим вираженням в національному законодавстві конституційної засади, закріпленої в статті 8 Конституції України, про визнання і забезпечення дії принципу верховенства права.
Пряма вказівка щодо цього закріплена і в статті 8 КАС України. Так, частинами першою та другою цієї статті встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовую принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Рішенням Європейського Суду з прав людини від 19.01.2017р. у справі «Куликов та інші проти України» встановлено порушення Україною статей 6, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо ОСОБА_1 при вирішенні питання про звільнення його з посади судді Окружного адміністративного суду м. Києва.

Статтею 13 Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено. Має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В рішенні у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» від 15.11.1996р. Європейський Суд з прав людини вказав, що норма статті 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Сутність цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечать при цьому виконання своїх зобов'язань. Суд визнав, що вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачені національним законодавство.

Станом на теперішній час в законодавстві України немає норми, яка б встановлювала порядок, механізм поновлення судді на посаді, звільнення якого визнано судом незаконним. Встановлені статтею 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» повноваження щодо призначення судді на посаду, переведення судді, притягнення судді до дисциплінарної відповідальності не дають підстави для висновку, що поновлення судді на посаді є виключною компетенцією цього органу. Згідно з нормою частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти на підставі, в порядку та у спосіб, встановлені Конституцією та законами України.

Враховуючи відсутність правового регулювання механізму поновлення на посаді судді в разі його незаконного звільнення, це повинен зробити суд за наслідками визнання незаконним акту про звільнення судді. Іншого способу поновлення порушеного права особи на теперішній час в національному законодавстві немає. Відмовивши ОСОБА_1 в поновленні на посаді судді, Вищий адміністративний суд України не відновив його юридичний стан, не поновив порушене право, що фактично означає невиконання рішення Європейського Суду з прав людини від 19.01.2017р.

Суддя Вищого адміністративного суду України Є.А. Усенко