Справа № 703/3381/17
Суддя: Опалинська О. П.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/3381/17 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Опалинська О. П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

06 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просить визнати протиправними дії Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області по відмові у зарахуванні до його загального трудового стажу періоду роботи в «Управлінні виробничо-технологічної комплектації «Господарська асоціація Новоуренгойнафтогазхімстрой» м. Новий Уренгой Російської Федерації, з 18 серпня 1989 року по 12 листопада 1993 року та зобов'язати вказане управління зарахувати йому до загального трудового стажу період роботи в «Управлінні виробничо-технологічної комплектації «Господарська асоціація Новоуренгойнафтогазхімстрой» м. Новий Уренгой Російської Федерації, з 18 серпня 1989 року по 12 листопада 1993 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 лютого 2017 року він звернувся до Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення йому пенсії за віком. Вказаний вид пенсійного забезпечення був призначений йому стороною відповідача починаючи з 01 квітня 2017 року. Отримавши повідомлення про призначення пенсії за віком, він з'ясував, що відповідачем не було враховано його стаж роботи у районі Крайньої Півночі у період часу з 18 серпня 1989 року по 12 листопада 1993 року, коли він працював в «Управлінні виробничо-технологічної компанії «Господарська асоціація Новоуренгойнафтогазхімстрой» м. Новий Уренгой Російської Федерації. Він звернувся до відповідача з заявою про зарахування стажу роботи на вищевказаному підприємстві, що встановлено рішенням Новоуренгойського федерального суду ЯНАО Тюменської області від 20 травня 2005 року. При цьому оригіналу вказаного судового рішення у нього не було, так як втратив його. В зв'язку з відмовою відповідача у зарахуванні стажу роботи на вищевказаному підприємстві, він звернувся до Новоуренгойського федерального суду ЯНАО Тюменської області із заявою про видачу належним чином завіреної копії судового рішення, яке отримав у липні 2017 року. Крім того, він звернувся із відповідною заявою до архіву м. Новий Уренгой Російської Федерації про надання підтверджуючих документів про його стаж роботи на вищевказаному підприємстві, однак 27 вересня 2017 року отримав лист-відповідь Муніципального архіву м. Новий Уренгой Російської Федерації від 21 серпня 2017 року про те, що його роботодавець документи по особовому складу до архівної установи не передавалися. В зв'язку з отриманням додаткових документів, а також навівши обґрунтування необхідності врахувати здобутий ним вищевказаний трудовий стаж, він 29 вересня 2017 року звернувся до відповідача з відповідною заявою, однак 13 жовтня 2017 року у її задоволенні було відмовлено. Вважає таку відмову протиправною, в зв'язку з чим і звернувся за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 листопада 2017 року в адміністративній справі відкрито скорочене провадження.

Відповідачу у передбаченому законом порядку було направлено позовну заяву та надано строк для подачі письмових заперечень проти позову.

01 грудня 2017 року на адресу суду від Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області надійшли письмові заперечення, відповідно до яких, вважає позовну заяву ОСОБА_1 такою, що не підлягає задоволенню. Так, позивач з 09 лютого 2017 року перебуває на обліку у управлінні та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Листом №51/п-10 від 13 березня 2017 року позивача повідомлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом. Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який діяв до 01 січня 2004 року, визначає: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, стаж роботи обчислюється відповідно до довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристики, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи. Відповідно до пункту 18 вищезазначеного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливість їх одержання внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, трудовий стаж встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Листом №187/п-10 від 13 жовтня 2017 року надано відповідь на заяву позивача від 03 жовтня 2017 року, яким повідомили останнього, що відповідно до ст.7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року та ст.9 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів» від 15 квітня 1994 року питання соціального забезпечення регулюються угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць співдружності незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Статтею 1 Угоди передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав учасниць Угоди і членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Іншого чинним законодавством не передбачено. Таким чином, управління не має законодавчо визначних підстав для зарахування до стажу роботи період з 18 серпня 1989 року по 12 листопада 1993 року. Управління просило відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.2 ст.183-2 КАС України в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг застосовується скорочене провадження.

За таких обставин, справа суддею розглядалася відповідно до ст.183-2 КАС України в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим доказам та запереченням сторін, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається за матеріалів справи, ОСОБА_1 - позивач по справі, з 09 лютого 2017 року перебуває на обліку в Смілянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Черкаської області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вищевказаний факт підтверджується копією пенсійного посвідчення НОМЕР_1 виданого Пенсійним фондом України 26 чернвя 2017 року (а.с.6).

Відповідно до листа Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області, ОСОБА_1 повідомлений, що згідно його заяви від 14 лютого 2017 року йому з 01 квітня 2017 року відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з врахуванням страхового стажу 21 рік 00 місяців 14 днів, який складається з періодів: з 01 вересня 1972 року по 25 липня 1975 року, з 01 листопада 1975 року по 31 жовтня 1978 року, з 05 грудня 1978 року по 20 серпня 1982 року, з 27 серпня 1982 року по 17 серпня 1989 року, з 01 березня 2005 року по 16 липня 2005 року, з 13 жовтня 2005 року по 02 березня 2009 року, з 25 квітня 2009 року по 30 грудня 2009 року, в тому числі за 03 роки 00 місяців 00 днів військової служби (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області з заявою про зарахування до загального трудового стажу період роботи в «Управлінні виробничо-технологічної комплектації «Господарська асоціація Новоуренгойнафтогазхімстрой» м. Новий Уренгой Російської Федерації, з 18 серпня 1989 року по 12 листопада 1993 року.

Згідно листа №51/П-10 від 13 березня 2017 року заступника начальника Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області Константюк О.М., ОСОБА_1 повідомлено про відсутність законодавчо визначених підстав для зарахування до стажу роботи періоду з 18 серпня 1989 року по 12 листопада 1993 року (а.с.8).

29 вересня 2017 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області з заявою про зарахування до загального трудового стажу періоду роботи в «Управлінні виробничо-технологічної комплектації «Господарська асоціація Новоуренгойнафтогазхімстрой» м. Новий Уренгой Російської Федерації, з 18 серпня 1989 року по 12 листопада 1993 року, додавши до неї копію рішення Новоуренгойського міського суду від 30 травня 2005 року разом із супровідним листом про його отримання від 22 червня 2017 року, копію листа Муніципального архіву м. Новий Уренгой від 21 серпня 2017 року разом із поштовим конвертом про його отримання (а.с.13).

Листом №187/П-10 від 13 жовтня 2017 року заступника начальника Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області Константюк О.М., ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні його заяви(а.с.14).

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 46 Конституції України передбачено, що право на соціальний захист гарантується, у тому числі, загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств,установ і організацій,а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно п.п.3 п.2.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як вбачається з матеріалів справи, у ОСОБА_1 відсутня трудова книжка, згідно якої він міг би підтвердити свій трудовий стаж в «Управлінні виробничо-технологічної комплектації «Господарська асоціація Новоуренгойнафтогазхімстрой» м. Новий Уренгой Російської Федерації, з 18 серпня 1989 року по 12 листопада 1993 року.

Відповідно до п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до листа №1204-02/7050 від 21 серпня 2017 року начальника відділу Адміністрації міста Новий Уренгой (Муніципальний архів), ОСОБА_1 повідомлено, що документи по особовому складу Управління виробничо-технологічної комплектації Господарської асоціації «Новоуренгойнафтогазхімстрой» на зберігання не надходили, відомостями про їх місцезнаходження відділ по справам архіву не володіє (а.с.12).

Враховуючи зазначений лист, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 для підтвердження трудового стажу в Управлінні виробничо-технологічної комплектації «Господарська асоціація Новоуренгойнафтоагазхімстрой» м. Новий Уренгой Російської Федерації, з 18 серпня 1989 року по 12 листопада 1993 року позбавлений можливості надати дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання.

Разом з тим, як вбачається з рішення Новоуренгойського федерального суду ЯНАО Тюменської області Російської Федерації від 30 травня 2005 року, вказаним судом встановлено факт роботи ОСОБА_1 з 18 серпня 1989 року по 12 листопада 1993 року в Управлінні виробничо-технологічної комплектації «Господарська асоціація Новоуренгойнафтогазхімстрой» та факт наявності у нього процентної ставки до заробітної плати за роботу в районах Крайньої Півночі в розмірі 80% с 08 травня 1989 року. Рішення набрало законної сили на території Російської Федерації 10 червня 2005 року (а.с.10-11).

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» від 24 грудня 1999 року №12, згідно з міжнародними договорами України рішення, які не потребують виконання (про визнання прав, оголошення банкрутом, визнання недійсними певних актів, визнання, оспорення чи позбавлення батьківства, розірвання шлюбу, встановлення фактів, що мають юридичне значення, усиновлення, визнання громадянина безвісно відсутнім чи оголошення померлим тощо), які постановлені судом однієї з Договірних Сторін і набрали законної сили, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження за умови, що установою юстиції запитуваної Договірної Сторони раніше в цій справі не було постановлено рішення, яке набрало законної сили, або якщо згідно з даним договором, а в не передбачених ним випадках - згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано, справа не належить до виключної компетенції її установ юстиції.

Як вбачається з рішення Новоуренгойського федерального суду ЯНАО Тюменської області Російської Федерації від 30 травня 2005 року, таким встановлені факти, що мають юридичне значення, постановлено судом однієї з договірних сторін, яке набрало законної сили, відтак повинне бути визнане на територоії України без спеціального правадження.

Згідно ст.51 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, яка підписана, зокрема Україною та Російською Федерацією, та ратифікована Україною 10 листопада 1994 року, винесені установами юстиції кожної з Договірних Сторін, які набрали законної сили рішення, та які не потребують по своєму характеру виконання, визнаються на території інших Договірних Сторін без спеціального провадження, якщо: а) установою юстиції запитуваної Договірної Сторони раніше в цій справі не було постановлено рішення, яке набрало законної сили; б) справа відповідно даної Конвенції, а у випадках, не передбачених нею, згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано, не належить до виключної компетенції її установ юстиції.

Оскільки, рішення Новоуренгойського федерального суду ЯНАО Тюменської області Російської Федерації від 30 травня 2005 року, містить відомості про період роботи ОСОБА_1, відтак, відповідно до п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, являється іншим документом, який містить відомості про період роботи, що підтверджує трудовий стаж ОСОБА_1 в Управлінні виробничо-технологічної комплектації «Господарська асоціація Новоуренгойнафтогазхімстрой» м. Новий Уренгой Російської Федерації, з 18 серпня 1989 року по 12 листопада 1993 року.

Згідно абз. 1 п.5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Відповідно до абз. 2 п.5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Згідно абз. 3 п.5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.п. «б» п.7 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Таким чином, трудовий договір є не єдиним документом, який може підтверджувати роботу в районах Крайньої Півночі.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до чинного законодавства район праці позивача відноситься до Переліку районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затверджений Радою Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029, в редакції Ради Міністрів СРСР від 03 січня 1983 року № 12, на які розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року та від 26 вересня 1967 року про пільги для осіб, які працюють у цих районах і місцевостях.

Підпунктом «д» п.5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до п.3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Проаналізувавши положення наведених вище норм в їх сукупності та системному зв'язку з обставинами справи, суд приходить до висновку, що цими документами підтверджується також факт укладення трудового договору з роботодавцем, оскільки нормами чинного у вказаних періодах законодавства СРСР було передбачено, що робітники, які направляються або запрошуються з інших місцевостей держави на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до цих районів, працюють лише на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах.

Також суд враховує, що ст. 3 «Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення», підписаної 15 січня 1993 року, передбачено, що при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється згідно законодавства України.

З аналізу наведеної норми вбачається відсутність правових підстав не врахування стажу роботи, набутого особою з 01 січня 1991 року за період роботи в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при обчисленні пенсії, а навпаки ця норма підтверджує необхідність врахування такого стажу.

Також дана норма, на думку суду, кореспондується з положеннями ч.2 ст.6 багатосторонньої угоди від 13 березня 1992 року «Про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», відповідно до якої для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Крім того, відповідно до ст. 1 ч. 4 Закону України «Про пенсійне забезпечення», №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року, у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Відповідно до ст. 1 Угоди «Про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення», пенсійне забезпечення громадян держав - учасників цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

У відповідності до ст. 6 цієї Угоди, призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь - якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Відповідно до положень ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обчислення трудового стажу здійснюється згідно з законодавством Російської Федерації, на території якої відбувалась трудова діяльність, та в разі набуття такого на території останньої, такий визнається Україною.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Отже, суд вважає, що позивачем надано відповідачу всі належні документи, які підтверджують право на зарахування йому у загальний трудовий стаж період роботи в Управлінні виробничо-технологічної комплектації «Господарська асоціація Новоуренгойнафтогазхімстрой» м. Новий Уренгой Російської Федерації, з 18 серпня 1989 року по 12 листопада 1993 року.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

При подачі позовної заяви позивачем був оплачений в дохід держави судовий збір в сумі 640 гривень, відтак на підставі ст.94 КАС України, до стягнення з Державного бюджету України підлягають понесені ним судові витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.19, 46 Конституції України, ст.ст. 69-72, 94, 158-163, 167, 183-2, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ, Тимчасовою угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 15 січня 1993 року, Угодою «Про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення», Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, трудовий стаж, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області по відмові у зарахуванні ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоду роботи в Управлінні виробничо-технологічної комплектації «Господарська асоціація Новоуренгойнафтогазхімстрой» м. Новий Уренгой Російської Федерації, з 18 серпня 1989 року по 12 листопада 1993 року.

Зобов'язати Смілянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу період роботи в Управлінні виробничо-технологічної комплектації «Господарська асоціація Новоуренгойнафтогазхімстрой» м. Новий Уренгой Російської Федерації, з 18 серпня 1989 року по 12 листопада 1993 року.

Судові витрати ОСОБА_1 по справі компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня отримання її копії - апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом , якщо вона не буде скасована.

Суддя: О. П. Опалинська