Справа № 826/11345/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 грудня 2017 року № 826/11345/16

В приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Києві по вул. Великій Васильківській, 81-а, Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого Бояринцевої М.А., суддів: Аверкової В.В., Шевченко Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом Міністерства аграрної політики та продовольства України

до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби

про визнання дій протиправними та скасування постанови ВП № 49740474,

В С Т А Н О В И В:

Міністерство аграрної політики та продовольства України звернулося до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейка М.В. про накладення штрафу від 5 липня 2016 року ВП № 49740474.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на Конституцію України, Закон України "Про виконавче провадження" та зазначає, що Міністерство аграрної політики та продовольства України звернулося до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва із поданням про встановлення способу і порядку виконання рішення суду та зупинення виконавчого провадження, проте відповідачем заява не розглянута та накладено штраф за невиконання рішення суду.

Представник відповідача в судові засідання не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження та про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Борейка Максима Валерійовича від 25 грудня 2015 року відкрито виконавче провадження №49740474 з виконання виконавчого листа № 826/8483/15 виданого 28 жовтня 2015 року Київським апеляційним адміністративним судом та надано Міністерству аграрної політики та продовольства України строк для добровільного виконання рішення суду - сім днів з моменту винесення (отримання) постанови.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Борейка М.В. від 5 липня 2016 року ВП № 49740474 накладено на Міністерство аграрної політики та продовольства України штраф за невиконання рішення суду у розмірі 1 360 грн.

Частиною першою статті 6 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як встановлено частинами першою та другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі і виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Положеннями частини першої та абзацу 2 частини другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» встановлено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Як встановлено під час розгляду справи, виконавчий лист Київського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року №826/8483/15 не виконано Міністерством аграрної політики та продовольства України у добровільному порядку.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, в зв'язку з невиконанням рішення суду постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Борейка М.В. від 31 березня 2016 року ВП № 49740474 накладено на Міністерство аграрної політики та продовольства України штраф у розмірі 680 грн.

Позивач, не погоджуючись з прийнятою постановою, оскаржив її до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 серпня 2016 року у справі № 826/6582/16 за позовом Міністерства аграрної політики та продовольства України до Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Вказаним рішенням встановлено правомірність постанови державного виконавця від 31 березня 2016 року ВП № 49740474 про накладення на Міністерство аграрної політики та продовольства України штрафу в розмірі 680 грн.

З урахуванням наведеного суд приймає до уваги доводи позивача відносно того, що на момент повторного накладення на позивача штрафу (оскаржувана постанова від 5 липня 2016 року), Окружним адміністративним судом міста Києва не було прийнято рішення у справі № 826/6582/16. Разом з тим, суд зазначає, що нормами Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено зупинення виконавчого провадження у разі оскарження до суду постанов про накладення штрафу, прийнятих у виконавчому провадженні.

Відносно доводів позивача щодо не розгляду відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяви від 2 лютого 2016 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 5 лютого 2016 року Міністерство аграрної політики та продовольства України звернулося до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва із поданням про встановлення способу і порядку виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2015 року у справі № 826/8483/15 та про зупинення виконавчого провадження № 49740474, до винесення Окружним адміністративним судом міста Києва ухвали за результатами розгляду подання про встановлення способу та порядку виконання постанови від 31 липня 2015 року у справі № 826/8483/15.

При цьому, згідно положень частини першої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Статтею 38 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження може бути зупинено у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Отже, враховуючи, що звернення до суду із заявою про встановлення способу та порядку виконання рішення суду не є обов'язком державного виконавця, а є його правом, відповідно в даній адміністративній справі суд зазначає про відсутність бездіяльності державного виконавця щодо звернення до суду.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов'язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов'язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватись від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Надане органу право діяти саме таким чином у прийнято називати дискреційними повноваженнями (дискреційним правом, дискреційною владою).

В Рекомендаціях від 11.03.1980 року №R(80)2 Комітету Міністрів Ради Європи поняття «дискреційне повноваження» визначене як повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найбільш відповідним за даних обставин.

Разом з тим, статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено право особи, яка бере участь у справі, та сторони виконавчого провадження самостійно звернутися до суду із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Проте, позивач своїм правом на звернення до суду із відповідною заявою не скористався. Доказів зворотнього суду не пред'явлено.

При цьому, згідно частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

З урахуванням наведеного та враховуючи невиконання Міністерством аграрної політики та продовольства України рішення суду в строк для добровільного його виконання, суд зазначає про правомірність постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Борейка М.В. від 5 липня 2016 року ВП № 49740474 про накладення на Міністерство аграрної політики та продовольства України штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 1 360 грн.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та обставин справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 160-163, 181, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Міністерства аграрної політики та продовольства України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та скасування постанови ВП № 49740474 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий М.А.Бояринцева

Судді В.В. Аверкова

Н.М.Шевченко