Справа № 818/1174/17
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 р. Справа № 818/1174/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

технічного спеціаліста ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.09.2017р. по справі № 818/1174/17

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4І.), звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, у якій просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області №2/13-08 від 26.06.2017, яким визначено ОСОБА_4 суму податкового зобовязання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб 18011000" в розмірі 25000 грн. за 2016 рік.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області №1/13-08 від 26.06.2017, яким визначено ОСОБА_4 суму податкового зобовязання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб 18011000" в розмірі 25000 грн. за 2017 рік.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки, а відтак, суперечать ч.3 ст.2 КАС України, оскільки за відсутності визначених законом підстав покладають на платника податків додатковий обов'язок по оплаті грошового зобов'язання на користь Державного бюджету України.

Представник Відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог з урахуванням обставин. Зазначив, що під час проведення перевірки та складання акту перевірки фахівці відповідного податкового органу діяли згідно до вимог чинного податкового законодавства. За результатами перевірки, в акті були зафіксовані порушення вимог Податкового кодексу України, за що позивачу було донараховано податкові зобовязання.

14 вересня 2017 року постановою Сумського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволений в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області №2/13-08 від 26.06.2017, яким визначено ОСОБА_4 суму податкового зобовязання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб 18011000" в розмірі 25000 грн. за 2016 рік.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області №1/13-08 від 26.06.2017, яким визначено ОСОБА_4 суму податкового зобовязання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб 18011000" в розмірі 25000 грн. за 2017 рік.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі. В обгрунтування скарги, апелянт зазначає, що з 01.01.2015 року набрала чинності стаття 267 Податкового кодексу України «Транспортний податок», якою введено в дію новий податок. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» внесено зміни в п.п. 267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України та викладено статтю у новій редакції, відповідно до якої об'єктом оподаткування визначено легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) періоду. Пояснив, що вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розміру, за методикою, затвердженою КМ України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки перемикання передач, пробігу та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу належить з 31.05.2014 р. на праві власності транспортний засіб - автомобіль MERSEDES-BENZ GL 350, CDI, 2014 року випуску, обєм двигуна 2987 см. куб. (а.с. 16-17).

Головним управлінням ДФС у Сумській області отримано інформацію про власників легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (а.с. 31-32). У звязку цим, 26.06.2017 податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення №2/13-08, яким визначено позивачу суму грошового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн. за 2016 рік (а.с. 14).

Крім цього, Головним управлінням ДФС у Сумській області 26.06.2017 року було прийнято податкове повідомлення-рішення №1/13-08, яким визначено позивачу суму грошового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн. за 2017 рік (а.с. 15).

Зазначені податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу позивача та вручені 17.07.2017 р. Не погодившись з вказаними рішеннями контролюючого органу позивач звернулася за їх оскарженням у судовому порядку.

При аналізі спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції виходить з наступних міркувань.

Так, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2012 № 71-VІІІ, який набрав чинності з 1 січня 2015 року до Податкового кодексу України внесені зміни, зокрема статтю 267 викладено в новій редакції «Транспортний податок», тобто фактично запроваджено цей податок.

Згідно з підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 цієї статті платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Відповідно до цих змін, підпунктом 267.2.1 ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до пункту 267.4 зазначеної статті ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті, а до пункту 267.5 - базовий податковий (звітний) період як елемент транспортного податку дорівнює календарному року.

Згідно з підпунктом 267.6.1, абзацами першим та другим підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 цього Кодексу платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно, зокрема визначити суму грошових зобов'язань, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, в тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Статтею 4 ПК встановлено основні засади податкового законодавства України.

Згідно з підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 цієї статті податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі стабільності. Цей принцип законодавцем закріплено в двох аспектах: перший - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки; другий - податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Транспортний податок, як зазначено вище, запроваджено з 1 січня 2015 року, тобто з початку нового бюджетного року, що дає підстави для правової оцінки запровадження транспортного податку як такого, що не порушує принцип стабільності.

Крім того, при співвідношенні норми-принципу, якою є норма пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК, та норм ст. 267 ПК, які є конкретними нормами (регулюють відносини з приводу транспортного податку), слід виходити з того, що норма-принцип є загальною нормою, тоді як конкретна норма - спеціальна норма, яка і підлягає застосуванню для юридичної оцінки обставин у справі.

Встановлюючи перелік місцевих податків і зборів та визначаючи повноваження місцевих рад щодо їх запровадження, стаття 10 Податкового кодексу України розрізняє місцеві податки (збори) на обов'язкові і необов'язкові для встановлення. В залежності від цього визначається правовий режим місцевого податку (збору), який теж різний.

Пунктом 10.2 статті 10 Податкового кодексу України закріплено, що місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Імперативу цієї норми відповідає норма пп.12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК, якою цей імператив підсилюється. Згідно з останньою у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю (в редакції Закону України від 24.12.2014р. № 71-VІІІ).

Поряд з нормою пп. 12.3.5 діє норма пп. 12.3.4 ст. 12 ПК, якою передбачено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

При вирішенні питання про співвідношення цих норм в правовому регулюванні місцевих податків, які є обов'язковими згідно з ПК, норма підпункту 12.3.5 є спеціальною. У зв'язку з цим транспортний податок, як обов'язковий місцевий податок, підлягає сплаті, виходячи з норм ст. 267 ПК, починаючи з 1 січня 2016 року, незалежно до прийняття місцевою радою рішення щодо цього податку в порядку, встановленому підпунктом 12.3.4 пункту 12.3.4 ст. 12 ПК.

На виконання вимог Закону України «Про знесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016», Сумська міська рада рішенням № 4558-МР від 08.07.2015 року «Про встановлення транспортного податку» встановила в м. Суми транспортний податок з 1 січня 2016 року та затвердила положення про встановлення транспортного податку згідно з додатком до даного рішення.

Зазначеним рішенням визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в місті Суми згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 цього Положення є об¦єктами оподакування, а об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. (пункти 1.2 Рішення).

13 січня 2016 року Сумська міська рада прийняла рішення № 226-МР «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 08.07.2015 року № 4558-МР «Про встановлення транспортного податку», а саме в додаток до рішення, згідно яких підпунк 2.1 пункту 2 викладено в такій редакції:

«Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення, пробігу легкового автомобіля та розміщується на його офіційному веб-сайті».

При цьому, судова колегія погоджується з позицією апелянта, що у 2016 році не встановлювався новий податок (транспортний податок діяв і в 2015 році) та не змінювалась його ставка (25000,00 грн.), а лише змінювались вимоги до об'єкта оподаткування транспортним податком.

Таким чином, Сумська міська рада запровадила механізм справляння та порядок сплати транспортного податку в м. Львові, як це передбачено нормами ПК України.

Разом з цим, відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, то така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

З 19 лютого 2016 року набула чинності ОСОБА_3 визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016р. № 66, яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей їх віднесення до об'єктів оподаткування транспортним податком, та зазначено, що Міністерство економічного розвитку України забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Отже, згідно з вказаними положеннями законодавства, об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Автомобіль, який перебуває у власності позивача MERSEDES-BENZ GL 350, CDI, 2014 року випуску, обєм двигуна 2987 см. куб. відносно якого було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення) відсутній у вищезазначеному переліку легкових автомобілів розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (а.с. 38-40).

Більш того, згідно розрахунку зробленому на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України середньоринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz GLS-Class, 3.0, внутрішнього згорання дизель, 2014 року випуску становить 952 655,85 грн., що підтверджується роздруківкою розрахунку (а.с. 20).

Така вартість є меншою за мінімальну вартість автомобіля, встановлену рішенням Сумської міської ради №1816-МР "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 08.07.2015 №4558-МР "Про встановлення транспортного податку", перевищення якої є підставою для оподаткування автомобіля.

Крім того, Головне управління ДФС у Сумській області при визначенні середньоринкової вартості автомобіля позивача, керувалося розрахунком з веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, де, для визначення середньоринкової вартості автомобіля, необхідно ввести дані автомобіля, а саме: марка автомобіля, модель, рік випуску, пробіг.

Як вбачається з наданого розрахунку (зробленого відповідачем), у графі модель введено: "G-Class, 3,0, внутрішнього згорання, дизель, АТ" (а.с. 34), тоді як, згідно інформації з Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області від 25.04.2017 (а.с.31-32), зазначено, що у власності ОСОБА_4 перебуває легковий автомобіль марки Mersedes-Denz, модель GL 350 CDI, 2014 року випуску. При цьому, такий критерій як пробіг взагалі не встановлювався податковим органом і в інформації з Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області від 25.04.2017 він відсутній.

Таким чином, Головним управління ДФС у Сумській області взяті невірні та недостовірні дані про легковий автомобіль позивача. Відповідно, визначення середньоринкової вартості автомобіля ОСОБА_4 при визначенні податкових зобов'язань за 2016 рік відповідачем належним чином не обґрунтовано.

Таким чином, з врахуванням положень підп.267.2.1 п.267.1 ст.267 ПК України, автомобіль позивача не являвся об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, тому у позивача був відсутній обов'язок його сплати.

Щодо податкового повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області №1/13-08 від 26.06.2017, яким визначено ОСОБА_4 суму податкового зобовязання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб 18011000" в розмірі 25000 грн. за 2017 рік колегія суддів зазначає наступне:

Задовольняючи позов ОСОБА_4 в частині скасування податкового повідомлення рішення Головного управління ДФС у Сумській області щодо визначення ОСОБА_4 податкового зобовязання в сумі 25000 грн. за платежем: траспортний податок за 2017 рік, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на 2017 рік в розмірі 25000,00 грн. хоча податковий період, а саме 2017 рік, не закінчився. Таким чином, відповідач, визначаючи позивачу суму податкового зобов'язання 25000,00 грн. за весь 2017 рік та зобов'язуючи позивача сплатити зазначену суму, ще до закінчення 2017 року, тобто на майбутнє, в даному випадку діяв всупереч встановлених норм чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, згідно якого статтею 267 Податкового кодексу України запроваджено транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

При цьому, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" №1791-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2017 року, внесені зміни до Податкового кодексу України, у зв'язку з чим п.п.267.2.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України викладено в новій редакції.

Так, пп.267.2.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) встановлено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Базою оподаткування, у відповідності до п.п.267.3.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу, є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з положеннями п.267.4 ст.267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п.п.267.5.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст.267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Зі змісту наведених законодавчих норм вбачається, що із набранням чинності вказаними положеннями ПК України (з урахуванням змін, внесених Законом України №1791-VІІІ від 21.12.2016 року щодо об'єкта оподаткування), платниками транспортного податку є власники транспортних засобів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Постановою Кабінету Міністрів України за № 66 від 18.02.2016 затверджено ОСОБА_3 визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком (далі ОСОБА_3).

Згідно з пунктом 2 ОСОБА_3, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. №403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 ОСОБА_3).

За пунктом 4 ОСОБА_3, інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку.

В силу пункт 11 ОСОБА_3, коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від строку експлуатації визначається як середнє значення співвідношення ціни автомобілів, що були у використанні, до ціни аналогічних нових автомобілів.

Згідно з пунктом 12 ОСОБА_3, коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів. У разі, коли фактичний середньорічний пробіг автомобілів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї ОСОБА_3 розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункти 13, 14 ОСОБА_3).

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01.01.2017 становить 3 200 гривень.

Таким чином, враховуючи норми ОСОБА_3 визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", середньоринкова вартість автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) станом на 1 січня податкового (звітного) року, на 2017 рік, повинна становити 1 200 000 гривень.

Згідно розрахунку зробленому на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України середньоринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz GLS-Class, 3.0, внутрішнього згорання дизель, 2014 року випуску становить 952 655,85 грн., що підтверджується роздруківкою розрахунку (а.с. 20). Отже автомобіль позивача не є об'єктом оподаткування відповідно до чинного законодавства України.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у контролюючого органу правових підстав для визначення податкового зобов'язання з транспортного податку у 2017 році з урахуванням змін, внесених до об'єкта оподаткування, та про відсутність обов'язку у позивача щодо сплати цього виду податку у порядку, передбаченому Податковим кодексом України.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права, про які зазначено вище, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову з інших мотивів та підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.09.2017р. по справі № 818/1174/17 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_4 - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області №2/13-08 від 26.06.2017, яким визначено ОСОБА_4 суму податкового зобовязання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб 18011000" в розмірі 25000 грн. за 2016 рік.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області №1/13-08 від 26.06.2017, яким визначено ОСОБА_4 суму податкового зобовязання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб 18011000" в розмірі 25000 грн. за 2017 рік.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40030, код 39456414) на користь ОСОБА_4 (вул. Кринична, 2/46, м. Суми, 40000, РНОКПП НОМЕР_1) витрати на оплату судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови виготовлений 19.12.2017 р.