Справа № 643/14796/17
Суддя: Харченко А. М.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/515/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Харченко А.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити нарахування та виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з 20.12.2016 р. по 31.12.2016 р. на підставі рішення Конституційного суду України від 20.12.2016 року N 7-рп/2016. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (пенсійне посвідчення № НОМЕР_1, видане 12.05.2010 р., номер особового рахунку 557100/0599, ІПН № НОМЕР_1, пров. Білостоцький. АДРЕСА_1, м. Харків, 61038) пенсії за вислугою років за період з 20.12.2016 р. по 31.12.2016 р. на підставі рішення Конституційного суду України від 20.12.2016 року N 7-рп/2016. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, код СДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 (ІПН №, пров. Білостоцький. АДРЕСА_1, м. Харків, 61038, поточний рахунок №3682 відкритий у Філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» ТВБВ 10020/0269, код установи банку 351823, код СДРПОУ 09351600) судовий збір у сумі 640 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з травня 2010 року він є пенсіонером МВС України за вислугою років (пенсійне посвідчення №. видане 12.05.2010 р. номер особового рахунку 557100/0599).

З 2014 року він перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як одержувач пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. №2262-Х11, як внутрішньо переміщена особа, що зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, 6.29, кв.65. В місті Дніпропетровськ він проживав з 2014 року по листопад 2016 року.

В теперішній час він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

Статтею 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції законів від 9 квітня 1992 року N 2262-Х1І , від 2 березня 2015 року N 213-УІП, (далі - ОСОБА_2 N 911). від 9 квітня 1992 року N 2262-ХІІ було призупинено виплату призначеної пенсії особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни 111 групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисру"). які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів".

Оскільки з квітня 2012 року по теперішній час він працює на посаді судді господарського суду Донецької області, призначена йому пенсія не виплачувалась з 01.04.2015 року по 01.10.2017 року.

Указом Президента України від 12 листопада 2014 року №866 «Про внесення змін до мережі господарських судів України» місцезнаходженням господарського суду Донецької області було визначено місто Харків.

У звязку зі зміною свого місця проживання на м. Харків, 22.11.2016 року він був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, про що свідчить довідка №.

Рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 року N 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року N 2262-ХІІ.

Враховуючи зазначене, Пенсійний фонд України мав поновити виплату пенсій, призначених згідно Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, за період з 20.12.2016р. по 31.12.2016р. особам, які працюють/працювали на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру». «Про судоустрій і статус суддів» та яким у зв'язку з цим пенсія не виплачувалася.

Оскільки на підставі вищевказаної неконституційної норми Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата призначеної йому пенсії була зупинена, керуючись рішенням Конституційного суду України, 25.01.2017 року він звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою щодо взяття його на облік в м. Харкові, переведення його пенсійної справи з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а також проведення розрахунку та виплати йому пенсії за період з 20.12.2016р. по 31.12.2016р.

Матеріали його пенсійної справи надійшли з м.Дніпра до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 27.02.2017 року.

Оскільки протягом тривалого часу виплата йому пенсії за вказаний період не здійснювалась, у вересні поточного року він особисто звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за роз'ясненням, проте отримав усну відповідь про відсутність правових підстав для такої виплати.

14.09.2017 року він зателефонував на «урядову гарячу лінію» (1545), звернувшись за аналогічним розясненням до Пенсійного Фонду України. У жовтні поточного року він отримав лист з Пенсійного Фонду України №13570/3-109 від 13.10.2017р. в якому зазначено, що згідно довідки управління соціального захисту населення Шевченківської районної у м.Дніпрі Ради від 19.01.2017. №08-03/216, він був знятий з обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб з серпня 2015 року, тому підстави для виплати йому пенсії на виконання рішення Конституційного суду України від 20.12.2016 року N 7-рп/2016 відсутні.

19.10.2017 року він письмово звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з вимогою здійснити нарахування та виплату йому пенсії за період з 20.12.2016р. по 31.12.2016р. на підставі рішення Конституційного суду України від 20.12.2016 року N 7-рп/2016.

В листопаді 2017 року він отримав лист ГУ ПФУ в Харківській області від 01.11.2017р. №2/68/3-14 в якому повідомлялось, що згідно з протоколом №33 від 14.03.2017 року засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (комісія діє на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016р. №365), які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м. Харкова йому призначено (відновлено) виплату його пенсії з місяця надання заяви, а тому пенсія за період з 20.12.2016р. по 31.12.2016р. виплачуватися не буде.

Тобто, відповідач вважає, що оскільки він звернувся до ТУ ПФУ в Харківській області 25.01.2017р. з заявою про взяття на облік, а його пенсійна справа з ГУПФУ в Дніпропетровській області надійшла до відповідача 27.02.2017р., то правові підстави для виплати йому пенсії за період з 20.12.2016р. по 31.12.2016р. відсутні, навіть не зважаючи на те, що він вже був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 як внутрішньо переміщена особа ще з 22.11.2016 року.

На підставі вищевикладеного та з огляду на наступне, вважаю дії відповідача щодо невиплати йому пенсії за вищевказаний період протиправними.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2017 року відкрито скорочене провадження у даній справі.

Відповідач надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що не згодний з вимогами позивача зважаючи на наступне. Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, позивач отримував пенсію до жовтня 2014 р. в м. Донецьк, а з листопада 2014 р. - в м. Дніпропетровськ, де і перебував на обліку як пенсіонер.

ОСОБА_1, як внутрішньо переміщена особа, звернувся із заявою до головного управління 25.01.2017 про запит пенсійної справи з головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

На підставі довідки від 31.01.2017 № 01-40/21, наданої господарським судом Донецької області ОСОБА_1 працює на посаді судді господарського суду Донецької області з 04.04.2012 по теперішній час.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 № 1706 (далі-Закон № 1706) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

01 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 509 Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, якою затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку, затвердженого вищевказаною постановою, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону № 1706 підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Крім того згідно ч. 2 ст. 9 вищевказаного Закону внутрішньо переміщена особа зобовязана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суб'єкти публічного права мають право здійснювати свої повноваження в межах встановлених границь та повноважень.

Відповідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 № 509.

Поновлення або припинення соціальних виплат здійснюється на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної районними, районними у м. Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі-постанова КМУ від 08.06.2016 № 365).

Відповідно п. 5 даної постанови для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визачених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Пунктом 7 вищевказаної постанови передбачено, що для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи. Крім того, пунктом 13 даної постанови передбачено, що комісія може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) соціальної виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

Відповідно постанови КМУ від 08.06.2016 № 365 створена комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, фактичного місця перебування внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з протоколом № 33 від 14.03.2017 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м. Харкова вирішено призначити (відновити) виплату пенсії з місяця надання заяви.

Оскільки заявник подав заяву до головного управління 25.01.2017 року, здійснити виплату пенсійних виплат за період з 20.12.2016 року по 31.12.2016 року немає можливості.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з травня 2010 року позивач є пенсіонером МВС України за вислугою років (пенсійне посвідчення №. видане 12.05.2010 р. номер особового рахунку 557100/0599).

З 2014 року він перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як одержувач пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. №2262-Х11, як внутрішньо переміщена особа, що зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, 6.29, кв.65. В місті Дніпропетровськ він проживав з 2014 року по листопад 2016 року.

В теперішній час він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

Статтею 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції законів від 9 квітня 1992 року N 2262-Х1І , від 2 березня 2015 року N 213-УІП, (далі - ОСОБА_2 N 911). від 9 квітня 1992 року N 2262-ХІІ було призупинено виплату призначеної пенсії особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни 111 групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисру"). які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів".

Оскільки з квітня 2012 року по теперішній час він працює на посаді судді господарського суду Донецької області, призначена йому пенсія не виплачувалась з 01.04.2015 року по 01.10.2017 року.

Указом Президента України від 12 листопада 2014 року №866 «Про внесення змін до мережі господарських судів України» місцезнаходженням господарського суду Донецької області було визначено місто Харків.

У звязку зі зміною свого місця проживання на м. Харків, 22.11.2016 року він був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, про що свідчить довідка №.

Рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 року N 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року N 2262-ХІІ.

Враховуючи зазначене, Пенсійний фонд України мав поновити виплату пенсій, призначених згідно Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, за період з 20.12.2016р. по 31.12.2016р. особам, які працюють/працювали на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру». «Про судоустрій і статус суддів» та яким у зв'язку з цим пенсія не виплачувалася.

Оскільки на підставі вищевказаної неконституційної норми Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата призначеної йому пенсії була зупинена, керуючись рішенням Конституційного суду України, 25.01.2017 року він звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою щодо взяття його на облік в м. Харкові, переведення його пенсійної справи з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а також проведення розрахунку та виплати йому пенсії за період з 20.12.2016р. по 31.12.2016р.

Матеріали його пенсійної справи надійшли з м.Дніпра до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 27.02.2017 року.

Оскільки протягом тривалого часу виплата йому пенсії за вказаний період не здійснювалась, у вересні поточного року він особисто звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за роз'ясненням, проте отримав усну відповідь про відсутність правових підстав для такої виплати.

14.09.2017 року він зателефонував на «урядову гарячу лінію» (1545), звернувшись за аналогічним розясненням до Пенсійного Фонду України. У жовтні поточного року він отримав лист з Пенсійного Фонду України №13570/3-109 від 13.10.2017р. в якому зазначено, що згідно довідки управління соціального захисту населення Шевченківської районної у м.Дніпрі Ради від 19.01.2017. №08-03/216, він був знятий з обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб з серпня 2015 року, тому підстави для виплати йому пенсії на виконання рішення Конституційного суду України від 20.12.2016 року N 7-рп/2016 відсутні.

19.10.2017 року він письмово звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з вимогою здійснити нарахування та виплату йому пенсії за період з 20.12.2016р. по 31.12.2016р. на підставі рішення Конституційного суду України від 20.12.2016 року N 7-рп/2016.

В листопаді 2017 року він отримав лист ГУ ПФУ в Харківській області від 01.11.2017р. №2/68/3-14 в якому повідомлялось, що згідно з протоколом №33 від 14.03.2017 року засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (комісія діє на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016р. №365), які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м. Харкова йому призначено (відновлено) виплату його пенсії з місяця надання заяви, а тому пенсія за період з 20.12.2016р. по 31.12.2016р. виплачуватися не буде.

Тобто, відповідач вважає, що оскільки він звернувся до ТУ ПФУ в Харківській області 25.01.2017р. з заявою про взяття на облік, а його пенсійна справа з ГУПФУ в Дніпропетровській області надійшла до відповідача 27.02.2017р., то правові підстави для виплати йому пенсії за період з 20.12.2016р. по 31.12.2016р. відсутні, навіть не зважаючи на те, що він вже був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 як внутрішньо переміщена особа ще з 22.11.2016 року.

На підставі вищевикладеного та з огляду на наступне, вважаю дії відповідача щодо невиплати йому пенсії за вищевказаний період протиправними.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-1V (далі - ОСОБА_2 №1058) цей ОСОБА_2 регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

У відповідності до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті вказано, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

- якіцо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

- на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

- у разі смерті пенсіонера;

- у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

- в інших випадках, передбачених законом.

За змістом частини 2 ст. 49 зазначеного Закону України поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду

протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Відповідач, відмовляючи в проведенні пенсійної виплати позивачу, посилається як на підставу таких дій на п.5 ст.49 Закону №1058.

ОСОБА_2 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає такої підстави для припинення або зупинення пенсійних виплат - як зняття з обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб. Крім того, цей ОСОБА_2 не пов'язує підстави для припинення або зупинення пенсійних виплат з рішеннями комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (що діють на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016р. №365).

Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 19 Конституції України, ч.І ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивачу відмовлено у виплаті пенсії за період з 20.12.2016р. по 31.12.2016р. (передбаченої рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 року N 7-рп/2016) за відсутності законодавчо встановлених підстав, а рішення комісії про призначення (відновлення) соціальних виплат «з місяця надання заяви» ВІЮ від 14.03.2017 року, не є таким рішенням у розумінні ч. 1 ст. 49 Закону № 1058.

Всі питання призначення, перерахунку, припинення пенсійних виплат визначаються виключно органами пенсійного Фонду України відповідно до Закону №1058. Делегування цих питань іншим органами Законом №1058 не передбачено, а дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст.4 Закону №1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних.

З огляду на зазначене, постанова Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» , на яку посилається відповідач є підзаконним нормативно- правовим актом, який не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено законами - тобто нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Положеннями Конституції України, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1,3 Конституції України).

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян па забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В даному випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для мене на відміну від інших громадян України певні перешкоди в отриманні пенсії, яка призначена у зв'язку з трудовою діяльністю, та потребує від мене здійснення додаткових дій, не передбачених Законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікація особи, перевірка за місцем фактичного проживання, надання заяви про поновлення виплати пеней, яка була припинена органом Пенсійного фонду тощо.

За приписами ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

При розгляді справ суд може застосовувати практику Свропейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Свропейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІУ.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ССПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на викладене, в діях відповідача вбачаються ознаки дискримінації по відношенню до позивача, як внутрішньо переміщеної особи, та відсутність єдиного підходу до виплати пенсій громадянам України згідно діючого законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року, щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49. другого речення статті 51 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-1У «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може повязуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Отже, суд вважає, що у відповідача були відсутні, встановлені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії за період визначений рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 року N 7-рп/2016. На зазначений час не існує підстав, передбачених чинним законодавством для відмови йому у виплаті пенсії, тому бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивачу є протиправною.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,71,94,158,159,183-2 КАС України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити нарахування та виплату пенсії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з 20.12.2016 р. по 31,12.2016 р. на підставі рішення Конституційного суду України від 20.12.2016 року N 7-рп/2016.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (пенсійне посвідчення № НОМЕР_1, видане 12.05.2010 р., номер особового рахунку 557100/0599, ІПН №, пров. Білостоцький. АДРЕСА_1, м.Харків, 61038) пенсії за вислугою років за період з 20.12.2016 р. по 31.12.2016 р. на підставі рішення Конституційного суду України від 20.12.2016 року N 7-рп/2016.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, код СДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 (ІПН №, пров. Білостоцький. АДРЕСА_1, м.Харків, 61038, поточний рахунок №3682 відкритий у Філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» ТВБВ 10020/0269, код установи банку 351823, код СДРПОУ 09351600) судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Харченко А.М.