Справа № 817/1889/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2017 року м. Рівне №817/1889/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Птюшинська І.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання дій протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання неоднозначного (множинного) трактування прав та обовязків платників податків на користь платника податків, а дії субєкта владних повноважень протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до чинного законодавства платники можуть сплачувати єдиний внесок у вигляді авансового платежу в розмірі, який самостійно визначили, до 20 числа кожного місяця поточного кварталу. При цьому суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Відповідно до пункту 3 ч.2 Глави IV Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 28.03.2016 № 393), днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органів доходів і зборів день списання банком або органом казначейства суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів. У разі сплати єдиного внеску готівкою день прийняття до виконання банком або іншою установою членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. На думку позивача, як у вказаній Інструкції, так і в Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (ч.8 ст.9) чітко не визначено, чи платники повинні сплатити єдиний внесок до 20 числа місяця включно, що настає за кварталом, або саме 19 число місяця, що настає за кварталом є остаточною датою (строком) сплати єдиного соціального внеску. При цьому позивач уважає, що єдиний внесок, сплачений ним 20 числа місяця є своєчасною оплатою, а якщо норми законів допускають неоднозначне їх тлумачення, то рішення приймаються на користь платника податків, а відтак просить визнати неоднозначного (множинного) трактування прав та обовязків платників податків на користь платника податків, а дії субєкта владних повноважень протиправними, та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій.

В судовому засіданні позивач надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки нормам чинного законодавства передбачено, що платники єдиного внеску зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Під час проведеного аналізу даних інтегрованої картки ФОП ОСОБА_3 встановлений факт несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, що є порушенням норм п.1 ч.2 ст.6, абз.3 ч.8, ч.7 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування». Так, єдиний внесок за 4 квартал 2015 року по терміну сплати 19.01.2016 року позивачем фактично сплачено 20.01.2016 року, за 1 квартал 2016 року по терміну сплати 19.04.2016 року фактично сплачено 20.04.2016 року, за 4 квартал 2016 року по терміну сплати 19.01.2017 року фактично сплачено 20.01.2016 року, за 1 квартал 2017 року по терміну сплати 19.04.2017 року фактично сплачено 20.04.2017 року, за 3 квартал 2017 року по терміну сплати 19.10.2017 року фактично сплачено 20.10.2017 року. Внаслідок встановленого порушення на підставі п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» до позивача застосовано штраф в розмірі 1511,60грн. та нарахована пеня в сумі 7,55 грн. Відповідач стверджує, що чинне законодавство у сфері справляння єдиного внеску є чітким та не допускає неоднозначного його трактування, просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення учасників справи, дослідивши подані суду письмові докази, суд виходить з наступного:

Судом встановлено, що контролюючий орган під час проведення аналізу даних інтегрованої картки позивача встановив факт несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, що є порушенням норм п.1 ч.2 ст.6, абз.3 ч.8, ч.7 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», а саме: єдиний внесок за 4 квартал 2015 року по терміну сплати 19.01.2016 року позивачем фактично сплачено 20.01.2016 року, за 1 квартал 2016 року по терміну сплати 19.04.2016 року фактично сплачено 20.04.2016 року, за 4 квартал 2016 року по терміну сплати 19.01.2017 року фактично сплачено 20.01.2016 року, за 1 квартал 2017 року по терміну сплати 19.04.2017 року фактично сплачено 20.04.2017 року, за 3 квартал 2017 року по терміну сплати 19.10.2017 року фактично сплачено 20.10.2017 року.

Внаслідок встановленого порушення відповідачем прийняте рішення 23.11.2017 року №, яким до позивача застосований штраф в розмірі 1511,60грн. та нарахована пеня в сумі 7,55 грн.

Учасниками справи не заперечується, що позивач є фізичною особою підприємцем та є платником єдиного внеску.

Із досліджених доказів, наданих учасниками справи (а. с. 6-13,24-32), судом встановлено, що позивачем за період 4 кварталу 2015 3 кварталу 2017 сплачувався єдиний внесок у такі строки:

- за 4 квартал 2015 року - 20.01.2016р. в сумі 1434,51грн.

- за 1 квартал 2016 року - 20.04.2016р. в сумі 909,48грн.

- за 2 квартал 2016 року - 19.07.2016р. в сумі 941,16грн.

- за 3 квартал 2016 року - 18.10.2016р. в сумі 957,00грн.

- за 4 квартал 2016 року - 19.01.2017р. в сумі 990,00грн.

- за 1 квартал 2017 року - 20.04.2017р. в сумі 2112,00грн.

- за 2 квартал 2017 року - 19.07.2017р. в сумі 2112,00грн

- за 3 квартал 2017 року - 20.10.2017р. в сумі 2112,00грн.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем встановлено порушення щодо строків сплати єдиного внеску лише за 4 квартал 2015, 1 квартал 2016, 1 квартал 2017, 3 квартал 2017, тобто за ті періоди, коли позивач сплачував 20 числа, а не 19 числа місяця.

Твердження позивача щодо наявності неоднозначного (множинного) трактування Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в частині визначення терміну сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями є помилковими з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI, 08.07.2010, із змінами та доповненнями (далі Закон 2464).

Згідно із ст. 4 Закону 2464, платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців)

Згідно із ч. 8 ст.9 Закону 2464, зокрема, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Разом з тим, абз.3 ч.8 ст.9 цього ж Закону конкретизовано, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Аналогічна норма викладена в Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Згідно із нормами ст.31 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися.

Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд повторює, що Законом 2464 встановлений строк сплати для сплати фізичними особами підприємцями ЄСВ до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Суд звертає увагу на те, що прийменник "до", в даному випадку, розуміється як встановлення певної межі чи часового проміжку, і оскільки у добі 24 години, то застосування прийменника «до» перед числовим значенням (числівником), в даному випадку «до 20 числа» слід розуміти як граничну межу, яка закінчується 23год.59хв.59сек 19 числа, тобто 20 число не включається в граничний термін для сплати ЄСВ.

Таким чином, кінцевим терміном для сплати єдиного внеску є 19 число місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Крім того, ДФС України 29.10.2015 року своїм листом №39858/7/99-99-17-03-01-17 також надала розяснення щодо граничного терміну сплати фізичними особами-підприємцями єдиного внеску, і такий термін є 19 число місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

За наведених підстав у суду відсутні підстави застосовувати ст.56 ПК України в частині прийняття рішення на користь платника податків.

Так як позивачем сплачувався єдиний внесок за 4 квартал 2015, 1 квартал 2016, 1 квартал 2017, 3 квартал 2017, 20 числа місяця відповідно, то відповідачем правомірно застосована штрафна санкція за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум, як передбачено п.2 ч.11 ст.25 Закону 2464 та пеню з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу у відповідності до ч.10 цієї ж статті Закону.

Підсумовуючи вище викладене, суд прийшов до висновку про те, що рішення про застосування штрафних санкцій є правомірним та скасуванню не належать, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.139 КАС України, сума судових витрат позивачу не відшкодовується.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання дій протиправними та скасування рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Комшелюк Т.О.