Справа № 820/2748/17
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 р. Головуючий І інстанції Панов М.М Суддя - доповідач Кононенко З.О. Справа № 820/2748/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Кононенко З.О.
Суддів: Калиновського В.А. , Бондара В.О.
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду, 61004, Харківська область, м. Харків, вул. Мар`їнська, 18-Б-3, від 21.11.2017р., повний текст складено 21.11.2017 року, по справі № 820/2748/17
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини польова пошта НОМЕР_1
про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 в якому просив суд:
- визнати дії командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 по невстановленню щомісячної премії за підсумками роботи за квітень місяць 2016 року неправомірними;
- зобов`язати командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 відмінити наказ № 657 від 4 травня 2016 року в частині не встановлення щомісячної премії за підсумками роботи за квітень місяць 2016 року і стягнути на його користь незаконно не встановлену премію за підсумками роботи за квітень місяць 2016 року в розмірі 3604,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дії Військової частини польова пошта НОМЕР_1 є неправомірними, протизаконними та такими, що порушують його права, гарантовані Конституцією України.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 11 березня 2015 року по 31 березня 2017 року проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 .
31 березня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_2 .
Згідно з наказом про встановлення розмірів премії, надбавки та грошової винагороди військовослужбовцям частини за підсумками роботи №657 від 0.05.2016, позивача було позбавлено щомісячної премії на підставі протоколу КИЧРГ №000416 від 27.04.2016.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необгрунтованості, оскільки вимога позивача про відміну наказ № 657 від 4 травня 2016 року в частині не встановлення позивачу щомісячної премії за підсумками роботи за квітень місяць 2016 року та виплату такої премії є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг встановлено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення за № 000416 від 27.04.2017, молодший сержант ОСОБА_1 27.04.2017 об 16.20 перебував в громадському місці в стані алкогольного сп`яніння, що ображає людську гідність і громадську мораль, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 178 КУпАП (перебування у громадських місцях в стані алкогольного сп`яніння ) (а.с. 54).
Оцінивши доводи апеляційної скарги про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, пов`язаного з виконанням військових обов`язків та, як наслідок, позбавлення премії за квітень 2016 року, колегія суддів зазначає наступне.
Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 (далі - Інструкція № 206), визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Згідно з пунктом 1.2 Інструкції № 206 грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 31.1 Інструкції № 206 передбачено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби. Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково.
Відповідно до пункту 31.2 Інструкції № 206 розміри премії, але не менше 10 відсотків посадових окладів, установлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження служби.
За змістом пункту 31.4 Інструкції № 206 виплата премії військовослужбовцям здійснюється щомісяця за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира військової частини (командирам військових частин - наказу вищих командирів (начальників)), який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання.
Згідно з пунктом 31.6 Інструкції № 206 командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії повністю, зокрема, у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (за місяць, у якому така постанова надійшла у військову частину).
Відповідно до пункту 2 Інструкції про надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, адміністративні корупційні та військові адміністративні правопорушення, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28 липня 2016 року № 388, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2016 р. за № 1141/29271, військове адміністративне правопорушення - правопорушення, вчинене військовослужбовцем, що тягне за собою адміністративну відповідальність, визначену главою 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Главою 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) встановлено, що військовими адміністративними правопорушеннями є: відмова від виконання наказу або інших законних вимог командира (начальника); самовільне залишення військової частини або місця служби; необережне знищення або пошкодження військового майна, зловживання військовою службовою особою владою або службовим становищем; перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень; недбале ставлення до військової служби; бездіяльність військової влади; порушення правил несення бойового чергування; порушення правил несення прикордонної служби; порушення правил поводження із зброєю, а також речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення та розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями. Зазначений перелік є вичерпним.
Відповідно до пункту 31.7 Інструкції № 206 рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом командира військової частини на підставі поданих за командою в кінці місяця клопотань безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього.
Таким чином, колегія суддів зауважує, що підставою для невиплати або позбавлення військовослужбовців премії є постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією. Такі виплати не здійснюються за місяць, в якому постанова суду про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення надійшла до військової частини.
Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення. Крім того, відповідачем, не наданодо суду апеляційної інстанції постанови про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та не прийнято участі в судовому засіданні для надання відповідних пояснень з цього приводу. Також в наказі № 657 від 04.05.2016 року відсутнє посилання на те, що ОСОБА_1 саме в службовий час перебував в стані алкогольного сп`яніння поза межами військової частини, як і не зазначено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення.
Таким чином, аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваний наказ № 657 від 4 травня 2016 року в частині не встановлення щомісячної премії за підсумками роботи за квітень місяць 2016 року прийнятий відповідачем необґрунтовано, упереджено, чим порушено законні інтереси позивача.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 стосовно стягнення на його користь незаконно не встановлену премію за підсумками роботи за квітень місяць 2016 року в розмірі 3604,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.
У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р., під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення. Тому, суд не вправі перебирати на себе функції відповідного органу та своїм рішенням визначати розмір щомісячної премії за підсумками роботи за квітень 2016 року.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13, висновок якого відповідно до ст. 244-2 КАС України має враховуватися судами.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що прийняття рішення про визначення розміру щомісячної премії за підсумками роботи за квітень 2016 року відноситься до виключної компетенції відповідача.
Відно з положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, з огляду на приписи ч. 3 ст. 245 КАС України, оскільки це необхідно для повного захисту прав позивача, колегія суддів вважає за можливе вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 та прийняти рішення про зобов`язання командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 розглянути питання щодо преміювання ОСОБА_1 за підсумками роботи за квітень 2016 року.
Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції зроблені передчасні висновки, щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 року по справі № 820/2748/17, в частині невстановлення ОСОБА_1 щомісячної премії за підсумками роботи за квітень 2016 року, прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права та постанова в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317, ст. 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2017р. по справі № 820/2748/17 скасувати в частині відмови у скасуванні наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 657 від 04.05.2016 року в частині невстановлення ОСОБА_1 щомісячної премії за підсумками роботи за квітень 2016 року.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 657 від 04.05.2016 року в частині невстановлення ОСОБА_1 щомісячної премії за підсумками роботи за квітень місяць 2016 року.
Зобов`язати командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 розглянути питання щодо преміювання ОСОБА_1 за підсумками роботи за квітень 2016 року.
В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 року по справі № 820/2748/17 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Бондар В.О.