Справа № 554/3728/17
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 29.11.2017 Справа № 554/3728/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 листопада 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченка А.Г.

при секретарі Гречка Є.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора підрозділу забезпечення супроводження ПД ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

11 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначив, що 3 травня 2017 року відповідно до постанови серії АР № 929497 Відповідачем він на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що цього ж дня він, керуючи автомобілем НОМЕР_1 при виїзді з другорядної на головну дорогу 341 км Васильківської траси М18, в порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху (далі - Правил) не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі.

Заперечуючи факт вчинення інкримінованого йому порушення Правил, він зазначив, що дійсно в зазначений день він рухався у вказаному місці, але при виїзді з другорядної на головну дорогу Правил не порушував, а був зупинений відповідачем, який безпідставно піддав його адміністративному стягненню нібито за вчинене ним порушення правил руху, винісши при цьому оскаржувану постанову. Притягнення його до відповідальності відповідачем вважає незаконним, а винесену ним постанову протиправною, в звязку з чим і просить скасувати її як таку, закривши при цьому провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач підтрималв свої позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду в суд не явився та подав заяву про розгляд справи без його участі, надавши при цьому суду письмові заперечення, в яких наполягав на правомірності своїх дій та підтвердженні факту вчинення правопорушення позивачем, а також просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача, повно, всебічно та обєктивно дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносни.

Відповідно до постанови серії АР № 929497 від 3 травня 2017року (а. с. 5) ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню на підставі ч. 2 ст. 122КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення вимог п. 16.11 Правил.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд враховує наступне.

Із досліджених під час розгляду справи в суді заперечень, які подав відповідач, слідує, що позивач в зазначений в постанові день і час, керуючи автомобілем НОМЕР_1, при виїзді з другорядної на головну дорогу 341 км Васильківської траси М18, не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил. Виявивши це, він зупинив його, повідомивши причину зупинки, розяснив йому права відповідно до статті 268 КУпАП та після наданих позивачем пояснень у визначеному законом порядку виніс постанову, якою наклав на нього адміністративне стягнення на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП, копію якої зразу ж вручив позивачу під розпис. При цьому останній не висловлював будь-яких претензій чи заперечень з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення. Вважає, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності та підданий стягненню у виді штрафу законно, а тому відсутні підстави для скасування постанови про це.

Оцінюючи дії відповідача, суд виходить з того, що порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. В п. п. 1.3, 1.4 та 1.9 Правил встановлено, що учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень п. 16.11 Правил на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Цих вимог Правил позивач ОСОБА_1 не дотримався, а діючи всупереч їм, виїхав на головну дорогу з другорядної, створивши перешкоди в русі транспортним засобам, які по ній рухались.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що інспектор взводу супроводження ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_2 притягнув позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. законно, оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Суд критично оцінює твердження позивача про обставини вчиненого ним порушення Правил, які він викладає в позовній заяві та пояснення про що дає в суді, оскільки аналіз їх змісту свідчить про суперечливість з іншими доказами по справі, а сутність про алогічність, а тому не приймає до уваги, розцінюючи їх як такі, що не відповідають дійсності.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд вважає, що надані стороною відповідача докази, які були досліджені під час розгляду справи в суді, свідчать про вчинення позивачем інкримінованого йому порушення Правил та законності притягнення його відповідачем до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення з дотриманням процесуальних процедур.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що нібито відповідачем при здійсненні процедури притягнення його до відповідальності були допущені порушення закону, на які він вказує, оскільки аналіз самого змісту, викладених ним порушень в інтерпретації правових норм позивачем, свідчить, на думку суду, про їх відсутність.

Надуманими та необґрунтованими суд розцінює доводи позивача про те, що спірна постанова винесена з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення без надання йому всіх необхідних і достатніх доказів, які б безперечно підтверджували факт вчинення ним правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу Ш Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року за № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 Інструкції).

Отже, справи щодо проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах розглядаються органами Національної поліції, від імені яких розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Щодо оскарження дій відповідача стосовно притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КупАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу суд зазначає наступне.

За змістом ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її субєктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак, обовязковою умовою здійснення такого захисту судом є обєктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Суд зазначає, що дії відповідача щодо накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу є, по суті, виконанням службовими особами своїх повноважень, наданих чинним законодавством, а тому не порушують прав позивача.

Суд також зазначає, що позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, є спором фізичної особи із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.

Суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

Отже, судом встановлено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та обґрунтовано підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, який накладено в межах санкції статті закону, а тому постанова про це є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 159-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 6 грудня 2017 року.

Суддя А.Г. Савченко