Справа № 804/6950/17
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/6950/17

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2017 року

справа № 804/6950/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Чепурнова Д.В.

судді: Сафронової С.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська компанія кави»

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року (суддя Букіна Л.Є.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська компанія кави» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська компанія кави» звернулося із вищевказаним позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 04 жовтня 2017 року №202/4.1-13/636 про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська компанія кави» у розмірі 192 000 грн.

Разом із адміністративним позовом позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №202/4.1-13/636 від 04 жовтня 2017 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська компанія кави» у розмірі 192 000 грн. до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №804/6950/17.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська компанія кави» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просило її скасувати та постановити нове ухвалу, якою заяву про забезпечення адміністративного позову задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник зазначає про очевидну небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересами позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, так як відповідно до п.7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача заперечував проти задоволенні апеляційної скарги, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, інші сторони не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з аналізу наведеної норми процесуального права, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ч. 3ст. 117 КАС України, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Правова позиція по даному питанню висловлена в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Предметом спору у даній справі є визнання протиправним та скасування постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 04 жовтня 2017 року №202/4.1-13/636 про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська компанія кави» у розмірі 192 000 грн.

Водночас з оскарженої постанови вбачається, що вона набирає законної сили з моменту її складення з 04 жовтня 2017 року. Постанова є виконавчим документом і пред’являється до виконання органам державної виконавчої служби протягом трьох місяців з наступного дня після набрання законної сили постанови.

Відповідно до ч.7 ст.26 «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Згідно із ч.2 ст.27 вказаного Закону виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Враховуючи те, що подання адміністративного позову не зупиняє дію оскаржуваної постанови Головного управління Держпраці а також те, що зазначена постанова є виконавчим документом і пред’являється до виконання органам державної виконавчої служби протягом трьох місяців з наступного дня після набрання законної сили постанови, колегія суддів вбачає очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, оскільки у разі подання Головним управлінням Держпраці постанови від 04 жовтня 2017 року №202/4.1-13/636 до Державної виконавчої служби для примусового виконання, на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська компанія кави» буде накладено арешт та стягнуто виконавчий збір.

На підставі зазначеного, колегія суддів робить висновок, щодо необхідності зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №202/4.1-13/636 від 04 жовтня 2017 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська компанія кави» у розмірі 192 000 грн. до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №804/6950/17.

Вжиті заходи забезпечення позову є своєчасними, відповідають предмету позову, є співрозмірними із заявленими вимогами, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення, а їх невжиття може унеможливити ефективний захист прав позивача, призвести до заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам.

Керуючись статтями 156, 294, 312, 317, 321 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська компанія кави» – задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року - скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву про вжиття заходів забезпечення позову – задовольнити.

Зупинити дію постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №202/4.1-13/636 від 04 жовтня 2017 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська компанія кави» у розмірі 192 000 грн. до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №804/6950/17.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Вступну та резолютивну частини ухвали проголошено 19 грудня 2017 року.

В повному обсязі ухвала складена 20 грудня 2017 року.

Головуючий суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник