Справа № 591/5863/17
Суддя: Бурда Б. В.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/5863/17
Провадження № 2-а/591/619/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В,

при секретарі Сітало Я.В.

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про скасування постанови державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 04.10.2017 року ВП№52314635 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 12800 грн.. Свої вимоги мотивує тим, що судове рішення було виконане ним добровільно, про що було повідомлено державного виконавця у визначений державним виконавцем строк. Тому відсутні підстави для стягнення з нього виконавчого збору.

Відповідач подав письмовий відзив із запереченнями проти позову, посилаючись на те, що дії державного виконавця під час винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Сторони сповіщені про час та місце розгляду справи, але їх представники до суду не зявилися, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

У звязку з неявкою сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Даний позов було подано до суду 19.10.2017 року та ухвалою суд від 20.10.2017 року позов було залишено без руху, позивачу запропоновано усунути недоліки

01 листопада 2017 року у даній справі було відкрите провадження та призначено судовий розгляд на 20.12.2017 року.

Суд, дослідивши подані суду докази, вважає позов обґрунтованим з огляду на таке.

Судом встановлено, що 22.09.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області відкрите виконавче провадження ВП№52314635 з примусового виконання виконавчого листа від 13.09.2016 року виданого Зарічним районним судом м. Суми про зобовязання Сумського обєднаного управління пенсійного фонду України Сумської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.05.2016 року р. та 26.05.2016 р.

04 жовтня 2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області винесено постанову ВП№52314635 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 128000 грн. Дана постанова була вручена позивачу 10.10.2017 року (а.с. 10)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, з урахуванням дати видачі спірних постанов, урегульовано нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону № 1404-VІІІ).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону № 1404-VІІІ державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, як, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За приписами ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 1 статті 27 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Суд не може взяти до уваги посилання відповідача на те, що постанова державного виконавця прийнята у спосіб та з дотриманням вимог закону, а невиконання боржником у добровільному порядку судового рішення підтверджується іншими судовими рішеннями за наслідками здійснення судового контролю не заслуговує на увагу.

Позивач зазначив, що рішення суду ним виконане в добровільному порядку без участі державного виконавця відразу після набрання рішенням законної сили.

Дане твердження позивача підтверджується наданими позивачем:

- копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 5-6) від 22.09.2016 року, яка була вручена боржнику 22.09.2016 року та якою було визначено строк для добровільного виконання рішення суду сім днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

- повідомленнями боржника від 22 та 23 вересня 2016 року по виконання судового рішення (а.с. 7-8)

- постановою державного виконавця від 04.10.2017 року (а.с. 9) про закінчення виконавчого провадження відповідно до якої рішення суду виконане у повному обсязі.

Будь-яких доказів не виконання боржником (позивачем у даній справі) рішення суду в добровільному порядку відповідачем суду не надано. Також відповідач, який є субєктом владних повноважень, подаючи до суду відзив на позов, у супереч положеннями ст. 162 КАС України не надав суду жодних доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Верховний суд України в своїй постанові від 28 січня 2015 року вказав, що в разі отримання документального підтвердження повного виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору та витрат з боржника. Виконавчий збір та витрати стягуються на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наведених обставин суд вважає, що дії відповідача не відповідають вимогам закону, а відтак адміністративний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 78, 139, 241-246, 287 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ( , м. Суми вул. Степана Бандери, 43) до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (, м. Суми вул. Герасима Кондратьєва, 28) про скасування постанови державного виконавця задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ВП№52314635 від 04.10.2017 року про стягнення з боржника виконавчого збору.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 20.12.2017 року.

Суддя