Справа № 553/2332/17
Суддя: Новак Ю. Д.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2332/17
Провадження № 2-а/553/122/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14.12.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Новака Ю.Д.,

при секретарі - Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 подала до суду позов до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, в якому просила визнати бездіяльність Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації щодо відмови в перерахунку її щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня 2017 року у розмірі, встановленому ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Із змінами, внесеними згідно ЗУ № 1219-ІV (1219-15) від 02.10.2003 року, ВВР, 2004, №10, ст. 106 набуває чинності з 01.01.2004 року) - протиправною та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Із змінами, внесеними згідно із Законом №1219 - ІV (1219-15) від 02.10.2003 року, ВВР, 2004, №10, ст.106 набуває чинності з 01.01.2004 року) у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивачем ОСОБА_1 вказувалось про те, що остання являється інвалідом ІІ групи, тому на думку останньої має право на пільги, згідно ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивачем вказувалось про те, що їй до 05 травня 2017 року була виплачена грошова допомога у розмірі 3100,00 грн., що суперечить ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою встановлено, що ветеранам війни - учасникам бойових дій повинна щорічно до 05 травня 2017 року, виплачуватися разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Позивачем вказувалось про те, що 31.08.2017 року нею через ДУ «Урядовий контактний центр» Національної системи опрацювання звернень до органів виконавчої влади було направлено звернення адресоване ОСОБА_3 Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_3, щодо ініціювання донарахування відповідної суми до 05 травня 2017 року, як разової грошової допомоги у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням вже виплаченої суми у розмірі 3100,00 грн.

Так, листом ОСОБА_2 соціального захисту населення Полтавської ОДА від 12.09.2017 року за вих. № Б-194/09-гл позивачу було відмовлено у донарахуванні відповідної суми у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком до 05 травня, як разової грошової допомоги у 2017 році з урахуванням виплаченої суми 3100,00 грн., вказану відмову позивач вважає протиправною, тому була змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

В позові позивачем на підтвердження обґрунтованості позовних вимог вказувалось на п.п.3.2, 4.9, 4.10 Типового положення про центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, затвердженого Наказом Міністра праці та соціальної політики України від 25.04.2006 року за № 147, який здійснює підготовку документів на виплату всіх видів соціальної допомоги та інших грошових виплат, проводить перерахунки розмірів грошової допомоги різним категоріям одержувачів пільг. При визначенні мінімального розміру пенсії за віком не було встановлено обмежень щодо можливості застосування мінімального розміру пенсії. Асигнування для головних розпорядників коштів щорічно затверджуються ЗУ «Про державний бюджет України». Згідно з п. 2 Указу Президента України «Про заходи щодо забезпечення наповнення державного бюджету України та посилення фінансово - бюджетної дисципліни» від 28.02.1997 року за № 187, та витрачання коштів органів виконавчої влади, їх структурними підрозділами, іншими організаціями, що фінансуються за рахунок державного бюджету України, змінюється на підставі їх кошторисів доходів і видатків, які затверджуються у встановленому порядку. Згідно з порядком касового видання державного бюджету за видатками, затвердженого наказом Державного казначейства України від 22.01.2001 року за № 3, та Порядком обслуговування Державного бюджету за видатками, затвердженого наказом Державного бюджету за видатками, затвердженого наказом Державного казначейства України від 25.04.2004 року за № 89, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 10.06.2004 року за № 716/9315, відділення коштів з Державного бюджету здійснюється шляхом їх перерахування органами Державного казначейства України на основі затверджених для нього кошторисів видатків бюджетних установ. Асигнування, що передбачаються кошторисами, надаються головними розпорядниками бюджетних коштів, які здійснюють безпосередній розподіл коштів між відповідними установами. ОСОБА_3 розпорядником відділених коштів для виплати разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є Міністерство праці та соціальної політики України.

Позивачем вказувалось про те, що остання являється інвалідом ІІ групи та має право на пільги згідно ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, списки готуються та безпосередньо передаються для виплати допомоги до 05 травня Головному управлінню праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації.

Вказану відповідь надану відповідачем про відмову у здійсненні нарахування позивач вважає протиправною, оскільки вона на думку позивача є такою, що суперечить ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ветеранам війни - інвалідам війни щорічно до 05 травня, виплачується разова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Підставою для проведення донарахування виплати на думку позивача є заява позивача від 31.08.2017 року, яка стороною відповідача виконана не була, оскільки позивачу, як інваліду ІІ групи, розмір разової щорічної допомоги, сплачено в меншому розмірі, ніж це передбачено нормами ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, але надала суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації в судове засіданні не з'явилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, що вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а саме ОСОБА_1 має статус ветерана війни інваліда 2-ї групи. Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту передбачено здійснення виплат щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Також слід зазначити, що Законом України від 28.12.2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено п.26, яким встановлено, що норми і положення ст.12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування. Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня встановленого ст. 12,13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Виходячи з викладеного, Урядом були гарантовані виплати окремих видів компенсацій, доплат і допомоги, у розмірах визначених постановами Кабінету Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», фінансування витрат, повязаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Пунктом 8 розділу VI Бюджетного кодексу України також визначено, що Кабінет Міністрів України має право встановлювати розміри соціальних виплат, не визначені законом, в абсолютних сумах у межах бюджетних призначень, встановлених за відповідними бюджетними програмами, до законодавчого врегулювання такого питання. Враховуючи, що Закон України від 28.12.2014 р. N 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» прийнятий пізніше Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то у даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин». Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджено право Кабінету Міністрів України, як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізму реалізації законів України, в тому числі встановлення порядку та розмір соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету. Виплата щорічної разової грошової допомоги позивачу у 2017 році проводилась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року № 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, якою визначено та затверджено чіткі розміри грошової допомоги відповідним категоріям, зокрема інвалідам війни - отримувачам допомоги. Кошти щорічної разової грошової допомоги за 2017 рік у розмірі 3100,00 грн., передбаченому постановою КМУ від 05.04.2017 №223, були перераховані ОСОБА_1 на її картковий рахунок в ПАТ «Ощадбанк» 19.04.2017 року( довідка додається). Тому ОСОБА_2 категорично заперечує відносно вимог Позивача щодо визнання протиправною бездіяльності ОСОБА_2 соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації так як виплата йому проведена в повному обсязі, відповідно до норм чинного законодавста у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 №223. Крім того, відповідно до Положення про ОСОБА_2 соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Полтавської облдержадміністрації від 11.11.2016 №527, нарахування та виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, не входить до визначених повноважень та функцій ОСОБА_2. Аналогічна правова позиція висвітлена в постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2016 року по справі № 638/8074/16-а, ухвалі Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2017 року по справі №524/8010/16-а та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04.10.2016 року по справі № К/800/25983/16. Враховуючи, що позивачу призначено та виплачено разову грошову допомогу до 5 травня у 2017 році в розмірі, встановленому чинним законодавством, то вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Суд, дослідивши докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є таким, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов'язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має статус ветерана війни та є інвалідом ІІ групи.

Так, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 в строк до 5 травня була виплачена разова грошова допомога у сумі 3100,00 грн., розмір якої позивач вважає такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, тому була змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

У відповідності до ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідом війни передбачено проведення виплати разової грошової допомоги у розмірах: інвалідам І групи - десять мінімальних пенсій за віком; ІІ групи - вісім мінімальних пенсій за віком; ІІІ групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 17 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту авансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного та місцевого бюджетів.

Так, згідно ч.2 ст. 4 Бюджетного кодексу України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим кодексом та законом про Державний бюджет України, якщо іншими нормативно -правовими актами бюджетні кошти визначаються інакше, ніж у цьому кодексу, застосовуються відповідні норми цього кодексу.

Законом України від 28.12.2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» щодо форми міжбюджетних відносин», який набув чинності 01.01.2015 року, розділ VІ Прикінцеві та Перехідні положення Бюджетного кодексу Українидоповнено п. 26, яким встановлено, що нормами і положеннями статтей 12,13,14,15 та 16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, з набуттям ЗУ від 28.12.2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У рішенні Конституційного суду України від 03.10.1997 року у справі № 18/183-97, зазначено, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Таким чином, з огляду на вище викладене вбачається, що за наявності декількох законів, норми яких по - різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми , яка прийнята пізніше та лишається чинною на момент протікання правовідносин.

Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що Закон України від 28.12.2014 року № 79- VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» прийнятий пізніше ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то у даному випадку, підлягають застосуванню норми ЗУ від 28.12.2014 року № 79- VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин».

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято постанову від 05.04.2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», якою визначено та затверджено чіткі розмірі грошової допомоги відповідним категоріям, зокрема інвалідам війни - отримувачам допомоги.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 отримала грошову допомогу, розмір якої визначено постановою Кабінету Міністрів України № 223 від 05.04.2017 року.

Статтею 22 Загальної декларації прав людини розмір соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини в рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально - економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012 року № 3-рп/2012, зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, Конституційний суд України виходить з того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розумності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати відповідні умови життя кожному громадянину України.

Передбачені законом соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу ресурсів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання й усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Так, невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який відповідно до п.2 ч.1 ст. 20 ЗУ «Про Кабінет Міністрів України» забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік позивачу має бути виплачений у розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України, тому заявлені вимоги ОСОБА_1 є неспроможними та безпідставними по своїй природі.

Частиною 5 ст. 94 КАС України визначено, що у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що позивач ОСОБА_1 є такою, що звільнена від сплати судового збору, оскільки відноситься до пільгової категорії громадян у відповідності до ЗУ «Про судовий збір», том, судовий збір підлягає віднесенню на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 17, 159-163 КАС України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про несення змін до Бюджетного кодексу України щодо форми міжбюджетних відносин» №79-VІІ від 28.12.2014 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій - відмовити за безпідставністю.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4