Справа № 805/3343/17-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 р. Справа №805/3343/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 12 год. 27 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця І.О., при секретарі судового засідання Шташаліс О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Волноваської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області відповідач 1), Волноваської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (відповідач 2) в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 84347-13 від 09 лютого 2017 року;

- зобовязати відповідача 2 зупинити нарахування орендної плати за землю та повернути на банківський рахунок позивача помилково (надмірно) сплачені суми грошового зобовязання з орендної плати за земельні ділянки в період проведення антитерористичної операції в розмірі 65784,55 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач неодноразово звертався до відповідача 2 с проханням про зупинення нарахування орендної плати на землю та щодо повернення надмірно сплачених платежів за землю, на що отримував від податкового органу відмову. В отриманому листі від Волноваської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області № 2001/10/05-33-13 від 27.04.2017 зазначено про існування податкового боргу позивача в розмірі 45571,88 грн. 20.09.2017 позивачу надіслана податкова вимога по орендній платі за землю № 84347-13 від 09.02.2017 у розмірі 45571,88 грн., що підтверджується поштовим штемпелем на конверті. Позивач вважає податкову вимогу відповідача такою, що не відповідає діючому законодавству з огляду на те, що без узгодженого грошового зобовязання не може бути й податкової вимоги.

11.12.2017 представник позивача надав до суду клопотання про зменшення позовних вимог, щодо яких просить суд - визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 84347-13 від 09 лютого 2017 року, яке було прийнято судом.

Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача 1 надав до суду заперечення на позовну заяву відповідно до якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування наданих до суду заперечень відповідач посилається на те, що за позивачем станом на 01.01.2014 обліковувався податковий борг з орендної плати за землю. Податковими органами позивачу визначались податкові повідомлення рішення, які сплачувались позивачем та не були оскаржені в судовому порядку. Оскільки у встановлені законом строки узгоджені грошові зобовязання з плати за землю позивачем сплачені не були, податковим органом і була сформована податкова вимога від 09.02.2017 № 84347-13 у розмірі 45571,88 грн. У контролюючого органу відсутні підстави щодо зупинення нарахування орендної плати за земельну ділянку, яка передана в оренду ОСОБА_1 Тельманівською районною державною адміністрацією для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Представник відповідача 2 до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), перебуває на обліку у Волноваській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області як платник орендної плати за землю.

22.09.2016 ОСОБА_1 звернувся до відповідача 2 з заявою щодо виправлення помилок в нарахуванні плати за землю, на що отримав відповідь від 10.11.2016 №10309/10/05-33-13 в якій зазначено про відсутність підстав для проведення перерахунку ОСОБА_1 орендної плати за 2013 рік за земельні ділянки.(а.с. 14-15)

27.01.2017 ОСОБА_1 звернувся до відповідача 2 зі зверненням щодо зупинення нарахування орендної плати за землю (рілля), яка розташована в с. Старогнатівка Волноваського району, а також повернути позивачу надмірно сплачені кошти, на що отримав відповідь від 24.02.2017 № 1037/10/05-33-13 в якій зазначено про відсутність механізму скасування раніше сформованих та вручених платникам податків податкових повідомлень рішень з земельного податку, після отримання розяснень від ДФС України ОСОБА_1 буде направлене повідомлення про скасування грошового зобовязання по орендній платі за землю. (а.с. 16-17)

14.04.2017 ОСОБА_1 вдруге звернувся до відповідача 2 зі зверненням щодо зупинення нарахування орендної плати за землю та повернення надмірно сплачених коштів, на що отримав відповідь від 27.04.2017 №2001/10/05-33-13 в якій зазначено про відсутність підстав для не нарахування у 2017 році орендної плати за землю та повернення суми орендної плати за земельні ділянки, які передані в оренду ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також у зазначеній відповіді позивача повідомлено про те, що за ОСОБА_1 обліковується податковий борг в сумі 45571,88 грн. (а.с. 18-19)

20.09.2017 позивачем отримана податкова вимога Головного управління ДФС у Донецькій області № 84347 від 09.02.2017 у розмірі 45571,88 грн.(а.с. 13)

Не погодившись з вимогою Волноваської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області щодо сплати податкового боргу, позивач звернувся до суду з позовною заявою у якій просить суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 84347-13 від 09.02.2017 на суму 45571,88 грн.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обовязковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до п.п. 16.1.4. п.16.1. ст.16 ПК України, платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до приписів п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо:

розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку;

права на користування пільгою із сплати податку;

розміру ставки податку;

нарахованої суми податку.

Згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Нормою пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до матеріалів справи позивач здійснює свою господарську діяльність в зоні проведення антитерористичної операції (далі - АТО), а саме, у селі Старогнатівка, Волноваського району, Донецької області.

Статтею 6 Закону № 1669-VII (в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що під час проведення АТО суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Період проведення АТО - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення АТО або військових дій на території України (абзац перший статті 1 Закону № 1669).

З аналізу зазначених норм Закону № 1669-VII та Податкового кодексу України вбачається, що зазначеним Законом встановлено пільги щодо орендної плати за землю, що сплачується на відповідній території, а саме щодо податку який сплачується суб'єктами господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО. Зазначені норми Закону № 1669-VII не суперечать вимогам ПКУ.

Перелік земельних ділянок державної та комунальної власності, на які розповсюджуються пільги, встановлені статтею 6 Закону № 1669-VII, визначається виходячи з переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, згідно переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до вимог пункту 5 статті 11 Закону № 1669-VII.Остаточний перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, буде затверджено у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції.

Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Тобто, зазначене розпорядження Кабінету Міністрів України було чинним та не скасовувалось, дія якого лише була зупинена на відповідний час. 2 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України. Зазначене розпорядження опубліковано 8 грудня 2015 року на єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України Урядовий портал.

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053.

Суд зазначає, що вказаними розпорядженнями затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція з початку її проведення та на теперішній час.

Згідно з додатками до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р та № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, до зазначених населених пунктів належить с. Старогнатівка.

Судом встановлено, що позивач здійснює свою господарську діяльність на адміністративній території с. Старогнатівка, тобто у населеному пункті, на території якого здійснювалась та здійснюється антитерористична операція, земельні ділянки також розташовані на цій території, період проведення антитерористичної операції триває, пільги, встановлені статтею 6 Закону № 1669-VII, поширюються на позивача як платника земельного податку, який перебував та перебуває на території проведення антитерористичної операції.

Також до матеріалів справи наданий акт обстеження «про списання посівів пшениці на орендованій ОСОБА_1 земельній ділянці» від 10.07.2015, згідно якого комісія прийняла рішення про те, що орендована земельна ділянка знаходиться на лінії зіткнення, на ділянці можуть знаходитись нерозірвані снаряди. У звязку з тим, що ділянка знаходиться в зоні бойових дій, орендатору не дали можливості проводити сільськогосподарську діяльність. Комісія вважає, що ОСОБА_1 проводити збір озимой пшениці на даній ділянці не є за можливе, посіви підлягають списанню.

Преамбулою Закону № 1669 встановлено, що цей Закон прийнятий з метою забезпечення підтримки в тому числі субєктів господарювання, що здійснюють діяльність та території проведення антитерористичної операції.

Суд зазначає, що статті 6 та 7 Закону № 1669 мають пряму дію у відповідності до чого не вимагають додаткового отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин. Тобто, позивач є звільненим на період проведення АТО від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою державної та комунальної власності. Отже суд не приймає посилання відповідача на те, позивачем не надавався до податкового органу сертифікат Торгово-промислової палати України.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що станом на момент розгляду даної справи відповідач, який є суб'єктом владних повноважень при вчиненні певних дій, а саме нарахуванні податкового зобовязання з орендної плати за землю, діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

Отже, з огляду на вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги № 84347-13 від 09 лютого 2017 року підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Волноваської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, з урахуванням зменшення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області судові витрати у розмірі 657,86 грн.

Повний текст постанови виготовлений 18.12.2017.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Волноваської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області № 84347-13 від 09 лютого 2017 року на суму 45571,88 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області () на користь ОСОБА_1 (87110, Донецька обл., Волноваський район, селище Старогнатівка, пров. Олімпійський, буд. 3, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у сумі 657 (шістсот пятдесят сім) гривень 86 копійок.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені у судовому засіданні 11 грудня 2017 року без участі сторін.

Повний текст постанови складається у відповідності до ст. 160 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.