Справа № 2а-942/11
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-942/11
УХВАЛА

22 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І., перевіривши матеріали апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 04 березня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2011 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва (далі - Відповідач-1, УПФ в Солом'янському районі), Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - Відповідач-2, УПСЗН Солом'янської РДА), Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - Відповідач-3, КМЦНЗСВ) про:

- зобов'язання Відповідача-1 прости перерахунок та виплату пенсії як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (ІІІ групи інвалідності), основної пенсії згідно вимог ст. 152 Конституції України, ст. ст. 268, 1175 Цивільного кодексу України та ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна становити 50% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - за період з моменту призначення пенсії 01.12.2003 року по момент винесення рішення з урахуванням проведених виплат;

- зобов'язання Відповідача-1 усунути порушення, а саме призначити довічно Позивачу як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (ІІІ групи інвалідності), основну пенсію, в розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна становити 50% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і сплачувати щомісячно у подальшому, починаючи з 01.02.2011 року згідно ч. 1 ст. 28 та ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язання Відповідача-2 усунути порушення і провести перерахунок Позивачу як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (ІІІ групи інвалідності) згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат з моменту виникнення у Позивача права на щорічну допомогу на оздоровлення, а саме з 15.11.1992 року;

- зобов'язання Відповідача-2 виплатити Позивачу як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (ІІІ групи інвалідності) згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат з моменту виникнення у Позивача права на щорічну допомогу на оздоровлення, а саме з 15.11.1992 року;

- зобов'язання Відповідача-2 та Відповідача-3 призначити довічно Позивачу як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (ІІІ групи інвалідності), щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.02.2011 року;

- стягнення на користь Позивача витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 14.02.2011 року позовні вимоги про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії за період з 01.12.2003 року по 03.10.2010 року, а також вимоги щодо зобов'язання провести перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 1992 - 2009 роки залишено без розгляду.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 04.03.2011 року позов задоволено частково - визнано протиправними дії УПФ у Солом'янському районі щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_2 раніше призначених йому державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період з 04.08.2010 року; зобов'язано Відповідача-1 провести перерахунок та виплату Позивачу державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 04.08.2010 року за виключенням вже проведених за цей період виплат; визнано неправомірними дії УПСЗН Солом'янської РДА, КМЦНЗСВ щодо відмови ОСОБА_2 в проведенні перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі 4 мінімальних заробітних плат; зобов'язано Відповідача-2 та Відповідача-3 провести перерахунок та виплату Позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 4 мінімальних заробітних плат за виключенням вже проведених виплат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постановити ухвалу про зміну постанови суду першої інстанції, якою повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, Апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що копію оскаржуваного рішення отримано УПФ у Солом'янському районі лише 31.10.2011 року.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд ухвалою від 13.11.2017 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 186, 187 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що Апелянтом: пропущено встановлений ч. 2 ст. 186 КАС України процесуальний строк оскарження постанови суду першої інстанції, а викладені у клопотанні про поновлення строку причини поважними визнані не були, до апеляційної скарги не було доданої її копій відповідно до кількості сторін, які беруть участь у справі.

Як вбачається за матеріалів справи, Апелянт копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримав 20.11.2017 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. Водночас, протягом встановленого абз. 1 ч. 4 ст. 189 КАС України тридцятиденного строку з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не використав своє право на звернення до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до п. п. 10, 12, 13 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу; судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Крім того, судом враховується, що Апелянтом не було усунуто й інші недоліки, визначені в ухвалі від 13.11.2017 року, а саме - не надано копії апеляційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 04 березня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко