Справа № 428/7486/17
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/7486/17
Провадження №2-а/428/453/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року Сєвєродонецький міський суд

Луганської області у складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька адміністративну справу за ОСОБА_2 до інспектора 1-ї роти батальйону УПП в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному лейтенанта патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови серії АР№465126 від 30.06.2017р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з адміністративним позовом до інспектора 1-ї роти батальйону УПП в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному лейтенанта патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови серії АР№465126 від 30.06.2017р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи позов тим, що 30.06.2017р. відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №465126 за порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, а саме керуючи т/з Kia Cerato, д.н. НОМЕР_1, 30.06.2017р. о 10год. в м. Сєвєродонецьку по пр. Хіміків заїхав на територію Автовокзалу із порушенням вимог дорожнього знаку 3.21 «вїзд заборонено», чим порушив п.п. 8.4. (в) ПДР України. Позивач ОСОБА_2 вважає, що відповідач не дослідивши повно і обєктивно усіх обставин у їх сукупності, та не давши їм належної оцінки, в порушення положень КУпАП передчасно дійшов до висновку про винуватість позивача ОСОБА_2 та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці, внаслідок чого позивач ОСОБА_2 був позбавлений обєктивного та всебічного розгляду справи, адже 30.06.2017р. було зафіксовано не факт вїзду на територію автовокзалу, а лише факт виїзду ОСОБА_2 з вищевказаної території. Тому, ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до суду і просить суд визнати дії патрульної служби, а саме зупинку транспортного засобу такими, що не відповідають певним статтям Закону України «Про національну поліцію», визнати винесення постанови на місці без надання часу на збір інформації, таким, що порушує ряд норм КУпАП, визнати постанову серії АР №465126 від 30.06.2017р. такою, що була винесена без надання документальних доказів, а тому неправомірною, скасувати постанову серії АР №465126 від 30.06.2017р..

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що він оскаржує не факт наявності порушень з його боку ПДД, а факт компетенції складання патрульними протоколу та факт зупинення ними його транспортного засобу. В діях патрульних наявні порушення вимог КУпАП. Оскаржувана постанова була винесена на місці та вручена відразу ж йому у руки, з діями поліції він не погоджувався. Патрульними також не було надано йому факту фіксації порушення. Крім того, 30.06.2017р. о 10год. він на належному йому транспортному засобі, який знаходився на паркуванні, тільки виїжджав з території автовокзалу м. Сєвєродонецька Луганської області, при цьому, на його думку, виїзд з даної території не заборонений жодним дорожнім знаком. Поліцейськими не було встановлено якою саме особою був ввезений належний йому автомобіль на вищевказану територію. Факт здійснення ним виїзду він не оскаржує. Йому відомо про наявність дорожніх знаків, заборонюючих вїзд на територію автовокзалу з обох сторін. Він відмовляється надати пояснення, яким чином належний йому автомобіль опинився на території автовокзалу м. Сєвєродонецька. Усі рішення патрульних були здійснені ними під впливом емоцій, що є недопустимим.

Відповідач інспектор 1-ї роти батальйону УПП в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному лейтенант патрульної поліції ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що інспектором 1-ї роти батальйону УПП в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному лейтенантом патрульної поліції ОСОБА_3 постановою серії АР №465126 від 30.06.2017р. у справі про адміністративне правопорушення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, до позивача ОСОБА_2 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн., оскільки ним приблизно о 10год. було встановлено порушення вимог п.8.4 (в) ПДР України, а саме керуючи т/з Kia Cerato, д.н. НОМЕР_1, 30.06.2017р. о 10год. в м. Сєвєродонецьку по пр. Хіміків заїхав на територію Автовокзалу із порушенням вимог дорожнього знаку 3.21 «вїзд заборонено». Також позивачем ОСОБА_2 не оспорюється факт належності йому вищевказаного автомобіля.

На підставі встановлених обставин суд вбачає, що ОСОБА_3 мав право для застосування поліцейських заходів, передбачених ст.30 ЗУ «Про Національну поліцію», одним яких є реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, суд критично відноситься до обґрунтування позову позивачем ОСОБА_2 стосовно складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення безпосередньо на місці вчинення правопорушення призвело до порушення процесуальних прав позивача, закріплених у ст.268, 271 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 8.1, 8.2 8.4 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Дорожні знаки поділяються на групи, зокрема заборонні знаки,які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Пунктом 3 «Заборонні знаки» Розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено дорожній знак 3.21 "Вїзд заборонено", яким забороняється в'їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8; організації відокремленого в'їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо; запобігання в'їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9; запобігання вїзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).

Положеннями статті 52 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно до вимог статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами статті 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил користування засобами транспорту, у т.ч. передбачених ч. 1-3 ст. 122 КУпАП України.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З викладеного вбачається, що до компетенції Національної поліції віднесено розгляд справ, передбачених ч.1 ст.122 КпАП України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015р. № 1395 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015р. за N1408/27853, затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі Інструкція №1395), згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналіз наведених вище норм дозволяє дійти висновку про те, що у разі виявлення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За приписами ч.4 ст.258КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічні приписи містяться у р. III Інструкціі №1395, згідно до п.2 якого постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч. 2, 4 ,5 ст. 258 КУпАП.

Згідно ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна постанова по справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем у відповідності до вимог ст.283 КУпАП та позивач ОСОБА_2 був ознайомлений з положеннями статей 307, 308, а також правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, правом, порядком та строками оскарження постанови згідно зі статтями 287-289 КУпАП, про що в постанові міститься його підпис.

За приписами ч.2 ст.72 КАС України довести правомірність своїх дій чи бездіяльності в адміністративному судочинстві зобовязаний субєкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, закріпленого у ст.11 КАС України, сторона має спростувати доводи субєкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Позивачем ОСОБА_2 належних та допустимих доказів правильності у відповідності до вимог ПДР вїзду та виїзду належного йому транспортного засобу суду не надано. Крім того, суд критично відноситься до обґрунтування позивачем ОСОБА_2 відсутності в його діях порушень ПДР України та не компетенції дії патрульних поліцейських у звязку з тим, що 30.06.2017р. він тільки виїжджав з території автовокзалу, при цьому не пояснюючи суду яким чином належний йому автомобіль опинився на території автовокзалу м. Сєвєродонецька Луганської області, з огляду на рівність усіх перед законом.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем доведено вчинення позивачем ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122КпАП України, а тому правомірно було прийнято постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Повноваження поліції визначені у розділі IV Закону України «Про національну поліцію», згідно ст.23 якого, поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Наведені норми є спеціальними у спірних правовідносинах, а тому обставини, викладені позивачем ОСОБА_2 в обґрунтування свого адміністративного позову не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у звязку з чим адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора 1-ї роти батальйону УПП в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному лейтенанта патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови серії АР№465126 від 30.06.2017 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 94 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову на підставі ст. 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 69-71, 122, 158-163, 171-2, 185, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора 1-ї роти батальйону УПП в м. Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному лейтенанта патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови серії АР№465126 від 30.06.2017 про визнання дій патрульної служби, а саме зупинки транспортного засобу такими, що не відповідають певним статтям Закону України «Про національну поліцію»; визнання винесення постанови на місці без надання часу на збір інформації, таким, що порушує ряд норм КУпАП; визнання постанови серії АР №465126 від 30.06.2017р. такою, що була винесена без надання документальних доказів, а тому неправомірною; скасування постанови серії АР №465126 від 30.06.2017р., залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дні її проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, якщо судом було застосовано ч. 3 ст. 160 КАС України або якщо особа не була присутня в судовому засіданні, шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Суддя