Справа № 808/1508/17
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

28 листопада 2017 року (16 год. 00 хв.) Справа № 808/1508/17 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудивуса О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Заболотньої Н.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1

до: уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський» ОСОБА_2,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр»,

про: визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень, зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії.

29.05.2017 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський» ОСОБА_2 (далі відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі третя особа 1), Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» (далі третя особа 2), в якому позивач просить:

визнати протиправним рішення відповідача щодо визнання переказу коштів (транзакції) нікчемним, а саме транзакції, здійснені 19.05.2016 на поточний рахунок 4102 у сумі 579,24 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору від 12.01.2016 № 980-015-000174321» та 19.05.2016 на поточний рахунок 4101 у сумі 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 12.01.2016 № 980-015-000174321;

зобовязати відповідача надати третій особі 1 додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 200 000,00 грн. за рахунок коштів третьої особи, які були переказані 19.05.2016 на поточний рахунок позивача 4101 у сумі 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 12.01.2016 № 980-015-000174321;

вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що у нього наявний банківський вклад на загальну суму 200 000,00 грн., що розміщений у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» (далі ПАТ «Банк Михайлівський»). 12.01.2016 позивач уклав з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» Договір № 980-015-000174321, за яким позивач передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн., а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобовязується повернути їх позивачу з процентами. 19.05.2016 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» достроково повернув позивачу кошти у загальному розмірі 200 579,24 грн.

23.05.2016 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у звязку з віднесенням ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних було прийнято рішення № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». 11.01.2017 позивач отримав лист відповідача від 21.09.2016 № 3Г1(К)/17380, в якому його було повідомлено про нікчемність правочинів (транзакції) по перерахуванню коштів на рахунки позивача на загальну суму 200 000,00 грн.

Позивач вважає оскаржуване рішення відповідача протиправним, оскільки перерахування позивачу коштів з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» було здійснено 19.05.2016, тобто до прийняття Національним Банком України рішення від 23.05.2016 № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» та прийняття рішення № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський». Також, позивач зазначив, що відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується судом. При цьому, жодного рішення про визнання недійсним транзакцій, здійснених 19.05.2016 на поточний рахунок позивача у загальному розмірі 200 579,24 грн., як стверджує позивач, не існує

Із урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності, позивач просить суд скасувати рішення відповідача щодо визнання переказу коштів (транзакції) нікчемним, а саме транзакції, здійснені 19.05.2016 на поточний рахунок 4102 у сумі 579,24 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору від 12.01.2016 № 980-015-000174321» та 19.05.2016 на поточний рахунок 4101 у сумі 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 12.01.2016 № 980-015-000174321. Крім того, з метою відновлення своїх порушених майнових прав, зобовязати відповідача подати третій особі додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок третьої особи у розмірі 200 000,00 грн.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків до 03 липня 2017 року.

Позивачем було усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2017 відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

25.09.2017 до суду надійшли заперечення відповідача на позовну заяву, у яких він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки згідно з Законом України від 23.02.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон України від 23.02.2012 № 4452-VI) вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Натомість, оскільки кошти позивача у розмірі 200 579,24 грн. були залучені не банком, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» як позика з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця, позивач, на думку відповідача, не є вкладником у розумінні Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI.

Крім того, відповідач зазначив, що на дату укладення договорів та здійснення правочинів ПАТ «Банк Михайлівський» був віднесений до категорії проблемних, а відтак, були введені обмеження у здійсненні кредитних операцій. Однак, ПАТ «Банк Михайлівський» порушив встановлені Національним Банком України обмеження в частині проведення кредитних операцій, а тому, на переконання відповідача, правочини (транзакції) з виконання платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки позивача на суму 200 579,24 грн. є нікчемними.

Також, як зауважив представник відповідача у запереченнях проти позову, укладені між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договори відступлення права вимоги від 18.05.2016 № 1805 та від 19.05.2016 № 1 були укладені з порушенням чинного законодавства України, а тому вказані правочини, в тому числі і правочини перерахування коштів (повернення позики) також є нікчемними. Із урахування викладених обставин у їх сукупності, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У ході попереднього судового засідання представником позивача надані додаткові докази, а також додаткові пояснення на обґрунтування своєї правової позиції, у свою чергу відповідачем були надані заперечення проти позову та відповідні письмові пояснення.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2017 закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

28.11.2017 судом було отримано клопотання представника позивача про розгляд справи за її відсутності та підтримку позовних вимог. Позивач та представник позивача у судове засідання не прибули.

Представники відповідача, третьої особи 1, третьої особи 2, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання двічі не прибули, не повідомили суд про причини неприбуття, а також не надіслали суду будь-яких заяв та заперечень проти позову.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд на підставі ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

09.09.2015 між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-015-00001769, відповідно до умов якого ПАТ «Банк Михайлівський» по ініціативі позивача відкриває останньому поточний рахунок № 4101 в гривні для зберігання грошей позивача і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства, умов цього Договору та розпоряджень позивача, а позивач зобовязується оплачувати послуги ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с. 18).

12.01.2016 позивач уклав з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» Договір № 980-015-000174321 (далі Договір від 12.01.2016 № 980-015-000174321, а.с. 15-16), згідно з яким позивач передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. на строк 182 дні, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобовязується повернути кошти позивачу та виплатити проценти у порядку та на умовах, встановлених цим Договором (а.с. 15).

Укладеним між сторонами Договором про внесення змін від 09.03.2016 № б/н до Договору від 12.01.2016 № 980-015-000174321 було збільшено суму коштів, що передається позивачем у власність ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», до 200 000,00 грн. (а.с. 17).

Позивач на виконання умов Договору від 12.01.2016 № 980-015-000174321 та Договору про внесення змін від 09.03.2016 № б/н перерахував ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» кошти у розмірі 200 000,00 грн., що підтверджується довідкою про стан рахунку від 21.09.2016 № ЗГ1(К)/18228 (а.с. 27).

19.05.2016 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» достроково повернув позивачу на рахунок № 4102 грошові кошти у загальному розмірі 200 000,00 грн., з яких: 1) 200 000,00 грн. повернення коштів згідно з Договором від 12.01.2016 № 980-015-000174321 та Договором про внесення змін від 09.03.2016 № б/н; 2) 579,24 грн. оплата процентів по Договору від 12.01.2016 № 980-015-000174321». Зазначене підтверджується довідкою про стан рахунку від 21.09.2016 № ЗГ1(К)/18228 (а.с. 27).

На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року за № 4/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23 травня 2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» (а.с. 73-75).

01.06.2016 Тимчасовою адміністрацією ПАТ «Банк Михайлівський» було проведено перевірку правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. За результатами перевірки Комісія дійшла висновку, що всі правочини (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахунку коштів на рахунки 12160 фізичних осіб (у тому числі позивачу) у сумі 1 298 015 973,74 грн. є нікчемними, про що склала Акт від 01.06.2016 № 2 «Про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності» (а.с. 86)

Наказом відповідача від 01.06.2016 № 42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» затверджено результати проведеної перевірки та, як наслідок, застосовано наслідки нікчемності правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб (у тому числі позивачу) у сумі 1 298 015 973,74 грн. (а.с. 90).

13 червня 2016 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 12 липня 2016 року №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно (а.с. 76-78).

Рішенням № 1702 від 1 вересня 2016 року виконавча дирекція Фонду змінила Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», на ОСОБА_2 з 5 вересня 2016 року.

З метою отримання свого вкладу позивач 22.08.2016 надіслав відповідачу лист про включення його до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок третіх осіб (а.с. 19).

Листом від 21.09.2016 № ЗГ1 (К)/17380 відповідач повідомив позивачу, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача, є нікчемним. З огляду на це, позивача не було включено до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок третьої особи 1 (а.с. 19). В якості додатка до листа від 21.09.2016 № ЗГ1 (К)/17380 було надано ОСОБА_3 про нікчемність правочину від 21.09.2016 № ЗГ1(К)/17381/1 (а.с. 20).

Оцінюючи правомірність рішення відповідача щодо визнання переказу коштів (транзакції) нікчемним, а саме транзакції, здійснені 19.05.2016 на поточний рахунок 4102 у сумі 579,24 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору від 12.01.2016 № 980-015-000174321» та 19.05.2016 на поточний рахунок 4101 у сумі 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 12.01.2016 № 980-015-000174321, суд виходить із такого.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, регламентовані Законом України від 23.02.2012 № 4452-VI.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI передбачено, що під виведенням неплатоспроможного банку з ринку слід розуміти заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним із способів, визначених статтею 39 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 2 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI, називається тимчасовою адміністрацією.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Перелік підстав, за наявності яких Фонд не відшкодовує коштів за вкладами зазначено у ч. 4 ст. 26 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Частиною 2 ст. 38 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 38 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Пунктами 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року № 14 (далі Положення), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку повинна забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

У п. 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Отож, Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями на формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в неплатоспроможному банку за рахунок коштів Фонду (з урахуванням положень ст. 26 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI). Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Вкладником, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI є фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Отже, передбачені Законом України від 23.02.2012 № 4452-VI гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні ст. 2 Закону). Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунка.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (ч.ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України).

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (ч. 1 ст. 1067 ЦК України).

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 1068 ЦК України).

Судом встановлено, що 09.09.2015 між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-015-00001769, на підставі якого у позивача наявний поточний рахунок № 4101 в гривні для зберігання грошей і здійснення його розрахунково-касового обслуговування (а.с. 18). Позивач на підставі Договору від 12.01.2016 № 980-015-000174321 (а.с. 15) та Договору про внесення змін від 09.03.2016 № б/н до Договору від 12.01.2016 № 980-015-000174321 (а.с. 17) передав ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти у загальному розмірі 200 000,00 грн., що підтверджується довідкою про стан рахунку від 21.09.2016 № ЗГ1(К)/18228 (а.с. 27). Вказані грошові кошти достроково, а саме 19.05.2016 були повернуті ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача (а.с. 17).

23.05.2016 на підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 за № 4/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією третьої особи було прийнято рішення №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». У подальшому відповідач оцінив переказ коштів (транзакцію), здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача, як нікчемний, про що направив позивачу ОСОБА_3 про нікчемність правочину від 21.09.2016 № ЗГ1(К)/17381/1 (а.с. 20).

Отже, оскільки станом на день початку третьою особою 1 процедури виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку (12.07.2016) кошти у загальному розмірі 200 579,24 грн. перебували на поточному рахунку позивача, суд вважає, що позивач після запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» мав передбачене законом право на їх відшкодування за рахунок третьої особи, однак відповідач безпідставно прийняв рішення про відмову у цьому, посилаючись на ОСОБА_3 про нікчемність правочину від 21.09.2016 № ЗГ1(К)/17381/1.

Твердження відповідача про те, що кошти позивача були залучені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» як позика з подальшим повернення їх на рахунок позикодавця, а тому позивач не є вкладником суд розцінює як такі, що не відповідають дійсності, оскільки 19.11.2016 набрали чинності положення п. 15 Прикінцевих Положень Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника. Таким чином, надані позивачем кошти ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у загальному розмірі 200 000,00 грн. є вкладом, який був повернутий на поточний рахунок позивача із відсотками.

Також, суд не приймає до уваги посилання відповідача на Постанову Національного банку України від № 917/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» як на доказ нікчемності переказу коштів (транзакцію), здійсненого ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача у розмірі 200 579,24 грн., оскільки відповідно до п. 7.17 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу (далі Положення) якщо банк не забезпечив виконання рішення Національного банку щодо обмеження, зупинення чи припинення окремих видів здійснюваних банком операцій, здійснення яких рішенням Національного банку зупинено, обмежено чи припинено, або не виправив виявлені в його діяльності порушення, не припинив здійснення ризикової діяльності в установлений строк чи в діяльності банку установлено новий факт здійснення ризикової діяльності відповідно до пункту 3.3 глави 3 розділу I цього Положення в установлений строк, або недотримав умов обмеження/зупинення, може прийняти рішення про продовження строку дії заходу впливу у вигляді обмеження або зупинення операцій або застосування до банку інших заходів впливу.

Отже, вбачається, що негативні наслідки при невиконанні банком рішень НБУ щодо обмеження чи припинення операцій настають саме для такого банку, а не для його клієнтів, тому позивач, на переконання суду, не може нести відповідальність за дії працівників фінансової установи. Саме по собі отримання ПАТ «Банк Михайлівський» коштів на рахунки згідно з укладеними позивачем договорами не призводить до автоматичного визнання таких переказів нікчемними.

Із урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності суд дійшов висновку, що відповідач був зобовязаний включити позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Банк Михайлівський», однак безпідставно прийняв рішення щодо визнання переказу коштів (транзакції) нікчемним, а саме транзакції, здійснені 19.05.2016 на поточний рахунок 4102 у сумі 579,24 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору від 12.01.2016 № 980-015-000174321» та 19.05.2016 на поточний рахунок 4101 у сумі 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 12.01.2016 № 980-015-000174321

Таким чином, на переконання суду, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача щодо визнання переказу коштів (транзакції) у загальному розмірі 200 579,24 грн. нікчемним, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відтак, в цій частині позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо зобовязання відповідача надати третій особі 1 додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 200 000,00 грн. за рахунок коштів третьої особи, які були переказані 19.05.2016 на поточний рахунок позивача 4101 у сумі 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 12.01.2016 № 980-015-000174321, суд виходить із такого.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860 (далі Положення), передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно, зокрема: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Отже, надання Уповноваженою особою додаткової інформації про вкладника на підставі пункту 6 розділу ІІІ Положення, на переконання суду, є підставою для включення такого вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, із урахуванням наданої відповідної оцінки рішенню відповідача щодо визнання переказу коштів (транзакції) у загальному розмірі 200 579,24 грн. нікчемним, з метою захисту майнових прав позивача, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача подати третій особі 1 додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 200 000,00 грн. за рахунок коштів третьої особи, які були переказані 19.05.2016 на поточний рахунок позивача 4101 у сумі 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 12.01.2016 № 980-015-000174321.

Таким чином, на переконання суду, позовні вимоги в частині зобовязання відповідача подати третій особі 1 додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 200 000,00 грн. за рахунок коштів третьої особи, які були переказані 19.05.2016 на поточний рахунок позивача 4101 у сумі 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 12.01.2016 № 980-015-000174321 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відтак, в цій частині позов також підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем, на переконання суду, доведено протиправність рішення відповідача щодо визнання переказу коштів (транзакції) нікчемним, а саме транзакції, здійснені 19.05.2016 на поточний рахунок 4102 у сумі 579,24 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору від 12.01.2016 № 980-015-000174321» та 19.05.2016 на поточний рахунок 4101 у сумі 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 12.01.2016 № 980-015-000174321. Також позивач обґрунтував необхідність зобовязати відповідача подати третій особі 1 додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 200 000,00 грн. за рахунок коштів третьої особи, які були переказані 19.05.2016 на поточний рахунок позивача 4101 у сумі 200 000,00 грн.

У свою чергу, відповідач не надав суду достатніх та переконливих доказів, які б могли слугувати законними підставами для визнання нікчемними правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки позивача у розмірі 200 000,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим, а відтак, таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 25.05.2017 № 0.0.773729402.1 (а.с. 2а) підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 1 280,00 грн. Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 12, 14, 86, 94, 98, 158 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський» ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр», про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень, зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» щодо визнання переказу коштів (транзакції) ОСОБА_1 нікчемним, а саме транзакції, здійснені 19.05.2016 на поточний рахунок 4102 у сумі 579,24 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору від 12.01.2016 № 980-015-000174321» та 19.05.2016 на поточний рахунок 4101 у сумі 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 12.01.2016 № 980-015-000174321.

Зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 200 000,00 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які були переказані 19.05.2016 на поточний рахунок ОСОБА_1 4101 у сумі 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 12.01.2016 № 980-015-000174321.

Судовий збір у розмірі 1 280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 коп.) присудити на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Прудивус