Справа № 815/5158/17
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5158/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Вовченко O.A.,

судді Стеценко О.О.,

судді Єфіменко К.С.,

секретар судового засідання Соколова М.С.,

за участі:

представників позивача - ОСОБА_1,(за довіреністю),

представника відповідача - ОСОБА_2, (за довіреністю),

представника третьої особи - ОСОБА_3, (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної екологічної інспекції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування наказу № 357-о від 13.09.2017 року, поновлення на посаді, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 357-о від 13.09.2017 року;

- поновити ОСОБА_4 на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Полтавській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області з 21.09.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач та представник позивача в адміністративному позові та заяві про збільшення позовних вимог (а.с.5-8, 33-34) з посиланням на приписи ст. ст. 88 Закону України «Про державну службу», ст. ст. 5-1, 40 КЗпП України зазначили, що наказом Державної екологічної інспекції України від 13.09.2017 року № 357-о «Про припинення державної служби ОСОБА_4Г.» звільнено ОСОБА_4, начальника Державної екологічної інспекції у Полтавській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області з займаної посади державної служби 20 вересня 2017 року. Наказ було прийнято відповідно до п.1 ч. 1 ст. 88 Закону України «Про державну службу»: поновлення на посаді державної служби особи, яка раніше її займала. Підставою для поновлення з 13 травня 2016 року на посаді особи, яка раніше її займала стала постанова Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 року у справі № 820/2691/16. Наказ № 357-о від 13.09.2017 року є незаконним та протиправним, у звязку з чим він підлягає скасуванню. Звільнення з роботи у звязку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу допускається виключно у випадках, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Листом від 14.09.2017 року ОСОБА_4 було запропоновано обійняти одну з посад: першого заступника начальника Державної екологічної інспекції у Черкаській області; першого заступника начальника Державної екологічної інспекції у Львівській області. Також у листі було зазначено, що у разі незгоди продовжувати проходження державної служби відповідно до пропозиції, позивачу буде припинено державну службу та звільнено з займаної посади 20 вересня 2017 року. Роботодавець повинен запропонувати працівникові, який звільняється, всі наявні на підприємстві вакансії, на які може претендувати працівник з урахуванням його фаху, кваліфікації, досвіду, трудової діяльності та стану здоров`я. Запропоновані вакантні посади не є рівнозначними посадами, яку займав позивач, не відповідають його кваліфікації, рівню знань та досвіду. Окрім цього позивачу було запропоновано не всі вакантні в Державній екологічній інспекції України посади. Наказ про звільнення позивача було прийнято 13.09.2017 року, а пропозицію щодо зайняття вакантних посад відповідачем зроблено 14.09.2017 року, тобто після прийняття оскаржуваного наказу. Відповідачем не було дотримано порядку звільнення позивача із займаної посади, чим порушено право позивача на працю та на збереження роботи.

Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові та заяві про збільшення позовних вимог.

Державна екологічна інспекція України 31.10.2017 року подала до суду заперечення проти адміністративного позову, де зазначено, що звільнення ОСОБА_4, здійснено з дотриманням його прав та на законних підставах з урахуванням відсутності порядку звільнення з публічної служби відповідно до ст. 88 Закону України «Про державну службу». Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 у справі № 820/2691/16 поновлено ОСОБА_5, на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Полтавській області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області з 13.05.2016 року. Держекоінспекція, як субєкт призначення начальника Державної екологічної інспекції у Полтавській області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області, наказом від 13.09.2017 № 357-о звільнила ОСОБА_4 із займаної посади. Крім рішення суду про поновлення ОСОБА_5 правовою підставою стала стаття 88 Закону України «Про державну службу», якою регулюється припинення державної служби у звязку з обставинами, що склалися незалежно від волі сторін. Закріплені даною статтею нормативні підстави звільнення не відносяться до загальних підстав звільнення з ініціативи роботодавця, які визначені ст. 40 КЗпП України. Відносини, що склалися між Держекоінспекцією та ОСОБА_4 у звязку з його звільненням, мають спеціальний характер та не можуть бути застосовані загальні положення ст. 40 КЗпП України. Держекоінспекцією вжито заходів щодо дотримання права на державну службу ОСОБА_4 та запропоновано інші посади, з якими він не погодився. ОСОБА_4 завчасно знав про ситуацію, яка склалася щодо поновлення ОСОБА_5, Держекоінспекцією видано наказ № 357-о від 13.09.2017, в якому встановлено тижневий строк для звільнення ОСОБА_4, з метою реалізації прав на державну службу ОСОБА_4 та визначення посади державної служби, яку працівник може і бажає зайняти. ОСОБА_4, не бажає займати іншу посаду, крім посади начальника Державній екологічній інспекції у Полтавській області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області.

В судових зсіданнях представники відповідача заперечували проти задоволення адміністративного позову посилаючись на обґрунтування, що зазначені в запереченнях на адміністративний позов.

14 грудня 2017 року від представника третьої особи надійшли заперечення на позов, де зазначено, що третя особа не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_4 через неправильне трактування і застосування Закону України «Про державну службу» і КЗпП України. Субєкт призначення не зобовязаний запропоновувати перевестись на вакантні посади. Держекоінспекцією було запропоновано позивачу обрати іншу посаду, яка відповідала його професійній підготовці та компетенції, однак через незгоду переводитись на запропоновані посади він підлягає звільненню.

В судовому засіданні представник третьої особи заперечував проти задоволення адміністративного позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, розглянувши подані документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до наказу Державної екологічної інспекції України №71-о від 15.02.2017 року, ОСОБА_4 призначений на посаду начальника Державної екологічної інспекції у Полтавській області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області з 16 лютого 2017 року. ОСОБА_4 присвоєно з 16.02.2017 року 6 ранг державного службовця в межах категорії посад «Б» (а.с.73).

Наказом Державної екологічної інспекції України №357-о від 13.09.2017 року «Про припинення державної служби ОСОБА_4Г.» у звязку з обставинами, що склалися незалежно від волі сторін, а саме: поновлення на посаді державної служби особи, яка раніше її займала, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 88 Закону України «Про державну службу», звільнено ОСОБА_4, начальника Державної екологічної інспекції у Полтавській області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області із займаної посади державної служби 20 вересня 2017 року (а.с.10).

Підставою для прийняття наказу №357-о від 13.09.2017 року зазначено постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 року у справі №820/2691/16 та службову записку ОСОБА_6, начальника відділу правового забезпечення від 13.09.2017 № 38.

14 вересня 2017 року, тобто на наступний день після прийняття наказу про звільнення (13.09.2017 року), листом № 6-8-5659 позивача повідомили, що відповідно до постанови Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 року у справі №820/2691/16 ОСОБА_5, поновлено на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Полтавській області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області та запропоновано відповідно до ч.2 ст. 40 та ст. 235 КЗпП України, обійняти одну з посад: першого заступника начальника Державної екологічної інспекції у Черкаській області першого заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області; першого заступника начальника Державної екологічної інспекції у Львівській області першого заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Львівської області. В листі також зазначалося, що в разі не згоди продовжувати проходження державної служби відповідно до пропозиції, буде припинено державну службу та звільнено з займаної посади 20.09.2017 року відповідно до п.1 ч.1 ст. 88 Закону України «Про державну службу» (а.с.9).

Позивач вважаючи наказ №357-о від 13.09.2017 року протиправними та такими, що прийнятий із порушенням встановленої процедури звільнення, звернувся із вказаним позовом до суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та умови проходження служби в Державній екологічній інспекції України регулюються Конституцією України та Законом України «Про державну службу».

Позивач з 16.02.2017 року є державними службовцем 6 рангу в межах категорії посад «Б».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо повязані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до абзацу 2 пункту 13 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ, при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються положення, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то необхідно субсидіарно застосовувати законодавство про працю, зокрема, КЗпП України.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 83 Закону України Про державну службу передбачено, що державна служба припиняється: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону); 4) за ініціативою субєкта призначення (стаття 87 цього Закону); 5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону); 6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у звязку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону); 7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом; 8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

Підставами для припинення державної служби у звязку з обставинами, що склалися незалежно від волі сторін, є зокрема, поновлення на посаді державної служби особи, яка раніше її займала.

Аналогічна за змістом норма міститься у ст. 40 КЗпП України, яка регламентує процедуру розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Згідно з п. 6. ч. 1 цієї статті , трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Приписами ч. 2 ст. 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав визначених у п. 1,2 і 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу.

Отже, з урахуванням положень статті 40 КЗпП України та ст. 88 Закону України «Про державну службу» звільнення працівника допускається лише після пропозиції працівникові всіх вакансій на тому ж підприємстві, в установі, організації та у разі відмови працівника від такої. Під поняттям перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації розуміється переведення на рівнозначну посаду у тій, на якій робітник перебував до звільнення.

Згідно інформації, наданої на виконання ухвали суду від 04.12.2017 року Державною екологічною інспекцією України від 12.12.2017 року № 6-17-7711 судом встановлено, що станом на дату виданням наказу від 13.09.2017 року № 357-о та на дату звільнення позивача 20.09.2017 року в інспекції були наявні 8 вакантних посад, що віднесені до номенклатури голови Державної екологічної інспекції України (а.с.212-214), однак позивачу всі вакантні посади не були відповідачем запропоновані.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Верховний Суд України в своїй постанові від 01.04.2015 року по справі № №6-40цс15, висловив правову позицію: що належно виконані вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобовязаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Отже, при прийнятті рішення судом враховано, що Державною екологічною інспекцією України не виконано вимоги законодавства в частині процедури звільнення працівника, оскільки не запропоновано ОСОБА_4 всі вакантні посади, чим порушили трудові гарантії позивача, що є підставою для визнання протиправними та скасування Наказу Державної екологічної інспекції України від 13.09.2017 року № 357-о «Про припинення державної служби ОСОБА_4Г.».

Згідно стаття 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Як зазначив Верховний суд України в ухвалі від 02.06.2010 року у справі за позовом ВАТ Херсонський бавовняний комбінат до фізичних осіб, третьої особи акціонерно-комерційний банк соціального розвитку Укрсоцбанк, про визнання незаконними дій посадових осіб товариства, захист прав це передбачені законом способи охорони прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Судом встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 року у справі №820/2691/16 визнано протиправним та скасовано наказ Держекоінсекції України від 13.05.2016 року за №172-о про звільнення ОСОБА_5, поновлено ОСОБА_5 на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Полтавській області з 13 травня 2016 року.

Однак відновлення порушеного права громадян має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, з метою недопущення порушення прав третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5, та з урахуванням того, що ОСОБА_4, звільнений з посади з порушенням порядку вивільнення працівника, суд дійшов висновку, що у даному випадку, його порушене право повинно бути відновлене, шляхом зобовязання Державної екологічної інспекції України поновити ОСОБА_4, на рівнозначну посаду його посаді перед звільненням, з урахуванням стажу, досвіду роботи, рангу, кваліфікації, функціональних обов'язків, які позивач виконував на посаді до припинення державної служби з 20 вересня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), та згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, надані по справі, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 128, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України № 357-о від 13.09.2017 року «Про припинення державної служби ОСОБА_4Г.»

Зобовязати Державну екологічну інспекцію України поновити ОСОБА_4 з 20 вересня 2017 року на рівнозначну посаду його посаді перед звільненням, з урахуванням стажу, досвіду роботи, рангу, кваліфікації, функціональних обов'язків, які позивач виконував на посаді до звільнення.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді, рівнозначній його посаді перед звільненням, з урахуванням стажу, досвіду роботи, рангу, кваліфікації, функціональних обов'язків, які позивач виконував на посаді до звільнення.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддями 19.12.2017 року.

Головуючий суддя Вовченко О.А.

Суддя Стеценко О.О.

Суддя Єфіменко К.С.

.