Справа № 752/20199/17
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності учасників справи відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києві на постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 15 листопада 2017 року (дата складання повного тексту 15 листопада 2017 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

03 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №49342/05 від 11 вересня 2017 року про відмову у призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії за вислугу років ОСОБА_3, визнати достатнім спеціальний стаж для призначення пенсії та призначити пенсію за вислугу відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% місячного заробітку без обмеження розміру пенсії на підставі довідки прокуратури Луганської області №18-398 вих-17 від 04 вересня 2017 року, з 07 вересня 2017 року.

Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 15 листопада 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено, визнано протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві у вигляді відмови у призначені пенсії ОСОБА_3 за №49342/05 від 11 вересня 2017 року, зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати ОСОБА_3 до вислуги років, що дає право на пенсію службу в органах внутрішніх України (8 років 06 місяців 09 днів), з них (3 роки 11 місяців та 00 днів) з 12 серпня 1994 року по 12 липня 1998 року навчання в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України, (4 роки 07 місяців 09 днів) з 13 липня 1998 року по 21 лютого 2003 року служба на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ, з 13 червня 2003 року по 04 вересня 2017 року, тобто 14 років 02 місяці 23 дні служба на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури України, загалом визначивши вислугу років, що дає право на пенсію згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (в редакції від 26 травня 2003 року) на день звернення за призначенням пенсії, тобто на 07 вересня 2017 року, в 20 років 9 місяців 17 днів, в тому числі стажу роботи на прокурорсько-слідчих посадах 14 років 02 місяця 23 дня, зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві призначити та виплатити ОСОБА_3 пенсію за вислугу років, починаючи з 07 вересня 2017 року, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного заробітку, без обмеження граничного розміру та з урахуванням середньомісячної суми виплат за останніх 24 календарних місяці роботи перед зверненням за призначенням пенсії, яка становить 30089,29 грн., відповідно до довідки прокуратури Луганської області №18-398 вих.№17 від 04 вересня 2017 року без урахування обмеження розміру пенсії 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність за відповідний рік.

В апеляційній скарзі відповідачем заявлено вимоги скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Узагальнюючи доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що станом на день звернення позивача за призначенням пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» його загальний стаж складає 22 роки 6 місяців 12 днів, вислуга років складає 20 років 8 місяців 13 днів, в тому числі на посадах прокурора - 3 роки 5 місяців 14 днів, що є недостатнім для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.

Позивачем подано заперечення на апеляційну скаргу, в якій останні просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, оскільки на час звернення позивача до органів Пенсійного фонду України вислуга років позивача, яка дає йому право на призначення пенсії відповідно до ч.1 ст.501 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ становить 20 років 9 місяців 17 днів, у тому числі 14 років 2 місяці 23 дні на прокурорсько-слідчих посадах, а тому відповідач безпідставно прийшов до висновку, що стаж за вислугу років, не відповідає вимогам законодавства та позивач не має права на пенсію.

Учасники справи про дату, час і місце слухання справи в розумінні вимог КАС України повідомлені належним чином, до суду апеляційної інстанції не з'явилися.

Клопотання представника позивача щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з його хворобою не підлягає задоволенню з огляду на відсутність належних доказів щодо поважності причин неявки до суду апеляційної інстанції та з урахуванням приписів ч.2 ст.313 КАС України, згідно якої неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, враховуючи, що справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, тому у відповідності до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 вересня 2017 року позивач звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві з заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону від 26 травня 2003 року №1789-ХІІ).

Листом Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 11 вересня 2017 року №49342/05 відмовлено у призначенні пенсії, мотивуючи тим, що п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачає, що з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Пенсійне забезпечення таких осіб здійснюється на загальних підставах згідно «Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що викладена у листі від 11 вересня 2017 року №49342/05 відмова мотивована також тим, що відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років, зокрема, з 01 жовтня 2016 року до 30 вересня 2017 року - 23 роки, у томі числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років, в той час як після попереднього перерахунку встановлено, що загальний стаж позивача складає 22 роки 6 місяців 12 днів, стаж за вислугу років складає 20 років 8 місяців 13 днів, в тому числі на посадах прокурора - 3 роки 5 місяців 14 днів.

Згідно довідки прокуратури Луганської області від 04 вересня 2017 року №11/232вих-17 вислуга років ОСОБА_3, що дає йому право на пенсію станом на 04 вересня 2017 року складає 20 років 9 місяців 17 днів, у тому числі на прокурорських посадах - 14 років 2 місяці 23 дні.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо протиправності дій Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві стосовно відмови позивачу у призначенні пенсійного забезпечення за вислугою років.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент звернення позивача до органу Пенсійного фонду про призначення пенсії), який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.501 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12 липня 2001 року №2663-III) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

01 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI, згідно з яким ч.1 ст.501 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII замінено двома частинами такого змісту: «Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

- по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.»

Відповідно до змін, внесених до вказаної правової норми згідно із Законами України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII, який набрав чинності 01 травня 2014 року, «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII, який набрав чинності 01 січня 2015 року, розмір пенсії у відсотковому відношенні до заробітної плати зменшено і незалежно від стажу роботи становить: з 01 травня 2014 року - 70%, з 01 січня 2015 року - 60%.

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, у п.5 Прикінцевих положень якого визначено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема «Про прокуратуру».

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, відповідно до пп.1 п.3 р.XII «Прикінцеві положення» якого норми Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII втратили чинність, крім, зокрема ч.ч.3, 4, 6, 11 ст.501.

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури станом на час звернення позивача за призначенням пенсії регулюється правилами ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, відповідно до ч.ч.1, 2 якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

- по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Наведені в запереченнях на апеляційну скаргу посилання апелянта щодо звуження змісту його прав в частині зменшення сутності соціальних гарантій працівників прокуратури колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 наведено тлумачення поняття «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в ч.3 ст.22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Разом з тим, як ст.501 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII (в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року 3668-VI, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року), так і ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, який є чинним на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року вислуги років не менше 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Таким чином, при прийнятті Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII не допущено звуження прав позивача.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що станом на 01 жовтня 2011 року (дата набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року 3668-VI, яким змінено ч.1 ст.501 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII) у позивача був відсутній стаж роботи не менше 20 років, що давав право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку, а тому під час прийняття Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII звуження прав позивача не відбулось.

Колегія суддів зазначає, що ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до наведеного Закону, не може перевищувати 10740 гривень.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII частину 15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII у Законі України «Про прокуратуру» у ч.15 ст.86 в абзаці шостому слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, відповідно до ч.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (в редакції, чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за вислугу років) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Наведені положення не визнавались неконституційними, є чинними та підлягають застосуванню у спірних правовідносинах та, як встановлено колегією суддів вище, відповідні зміни не призвели до звуження обсягу прав та соціальних гарантій ОСОБА_3, що були ним досягнуті та існували на момент внесення відповідних змін, а тому колегія суддів відхиляє аргументи позивача, наведені в запереченнях на апеляційну скаргу, щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII (в редакції, чинній до 01 жовтня 2011 року) при призначенні позивачу пенсії за вислугу років, розраховану у розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати без обмеження її розміру.

Крім того, визначений у довідці прокуратури Луганської області №11-232 вих.№17 від 04 вересня 2017 року спеціальний стаж позивача, а саме: вислуга років 20 років 9 місяців 17 днів, у тому числі на прокурорських посадах - 14 років 2 місяці 23 дні, з яким погоджується і позивач, не є достатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів доходить висновку, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_3 в призначенні пенсії за вислугу років листом від 11 вересня 2017 року №49342/05 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, рішення відповідача відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, та, приймаючи оскаржуване рішення, Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві не порушило прав, свобод та інтересів позивача, з огляду на відсутність підстав для призначення ОСОБА_3 пенсії за вислугу років відповідно до ст.501 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII (в редакції, чинній до 01 жовтня 2011 року), виходячи із розрахунку 90% від суми місячного заробітку, без обмеження граничного розміру та без урахування обмеження розміру пенсії 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, за відповідний рік, а для призначення пенсії за вислугу років згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII у позивача на день звернення (07 вересня 2017 року) відсутня законодавчо встановлена вислуга років.

Отже, обґрунтування суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача по відмові ОСОБА_3 у призначенні йому пенсії за вислугу років та зобов'язання призначити та нарахувати пенсію за вислугу років, починаючи з 07 вересня 2017 року, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного заробітку, без обмеження граничного розміру та без урахування обмеження розміру пенсії 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, за відповідний рік, відповідно до довідки прокуратури Луганської області №18-398 вих.№17 від 04 вересня 2017 року є помилковими, посилання на звуження прав позивача не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки позивач фактично не набув права на призначення пенсії на час внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII та прийняття Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, а тому призначення пенсії має відбуватись за нормами законодавства, що є чинними на час такого призначення.

В силу вимог ч.2 ст.11 КАС України (в редакції, чинній на момент ухвалення судом першої інстанції судового рішення) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд першої інстанції, виходячи за межі позовних вимог та зобов'язуючи відповідача зарахувати ОСОБА_3 до вислуги років, що дає право на пенсію, службу в органах внутрішніх України (8 років 06 місяців 09 днів), з них (3 роки 11 місяців та 00 днів) з 12 серпня 1994 року по 12 липня 1998 року навчання в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України, (4 роки 07 місяців 09 днів) з 13 липня 1998 року по 21 лютого 2003 року служба на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ, з 13 червня 2003 року по 04 вересня 2017 року, тобто 14 років 02 місяці 23 дні служба на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури України, не навів обґрунтувань необхідності захисту прав позивача вказаним шляхом та в чому полягає повнота такого способу захисту прав. При цьому, як ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII, так і ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію, зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, натомість, судом першої інстанції зобов'язано відповідача зарахувати ОСОБА_3 до вислуги років 3 роки 11 місяців 0 днів з 12 серпня 1994 року по 12 липня 1998 року - навчання в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України, що становить повний термін навчання та не може зараховуватись до вислуги років в такому розмірі.

В той же час, позивач просив саме визнати достатнім для призначення пенсії за вислугу років спеціальний стаж роботи ОСОБА_3 20 років 9 місяців 17 днів, у тому числі на прокурорських посадах 14 років 2 місяці 23 дні та колегією судів встановлено, що наведений стаж не є достатнім для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону та застосування закону, який не підлягає застосуванню, призвели до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києві - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 15 листопада 2017 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 22 грудня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук