Справа № 802/1965/17-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 грудня 2017 р. Справа № 802/1965/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача:ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: начальника відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 селищної ради

про: визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 з адміністративним позовом до начальника відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 селищної ради, про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо відмови позивачу в погодженні висновку про наявні обмеження використання земельної ділянки згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,002 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, споруд в смт. Турбів по вул. Пролетарській, 14б.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на обґрунтування позовної заяви.

В судовому засіданні відповідач проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на доводи, викладені в письмових запереченнях (а.с. 50-58). Окремо зазначив, що вказана відмова прийнята відповідачем, у зв'язку із недотриманням позивачем вимог законодавства про містобудівну діяльність, а саме: відсутність плану зонування та детального плану території.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі. Окремо зазначив, що при вирішенні даного спору покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом по Липовецькому райво Липовецької райдержадміністрації від 29.10.1999 року за №87-В ОСОБА_3 виділено приміщення, що знаходиться на території ОСОБА_4 навчально-виробничого комбінату, зокрема будівля Автокласу - під житло та будівля майстерні для ведення підсобного господарства.

З метою оформлення в передбаченому чинним законодавством порядку права власності на дані приміщення виникла необхідність отримання права власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані, внаслідок чого позивач в 2015 році звернулась із відповідною заявою до ОСОБА_4 селищної ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,002 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, споруд в смт.Турбів по вулиці Пролетарська, 14 «б». Відповідно до класифікатора видів цільового призначення земель земельна ділянка в смт.Турбів по вулиці Пролетарська, 14 «б», відноситься до земель громадської забудови і має функціональне призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (код 02.01).

Рішенням ОСОБА_4 селищної ради Липовецького району Вінницької області від 30.06.2015 року 9 сесії 7 скликання позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 0,002 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, споруд в смт.Турбів по вулиці Пролетарська, 14 «б».

На підставі вказаного рішення сесії міської ради позивач звернулась із заявою до приватного підприємця, сертифікованого інженера землевпорядника, ОСОБА_5 (кваліфікаційний сертифікат №000149 від 24.12.2012 року) про розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 0,002 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, споруд в смт.Турбів по вулиці Пролетарська, 14 «б», який виготовлений в обумовлений строк.

В подальшому позивач звернулась за погодженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,002 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, споруд в смт.Турбів по вулиці Пролетарська, 14 «б» до відділу містобудування та архітектури Липовецької райдержадміністрації, однак, отримала «інформаційну довідку» за № 01-17/84 від 21 серпня 2017 року за підписом начальника відділу містобудування та архітектури Липовецької райдержадміністрації ОСОБА_2, якою позивачу відмовлено в погодженні висновку про наявні обмеження використання земельної ділянки для вказаної мети, оскільки відповідно до ст. 24 Закону України від 17.02.2011р. № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» та Закону України від 19.09.2013р. № 606- VII «Про внесення змін до розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо зупинення дії заборони на відведення земельних ділянок» заборонено відведення земельних ділянок та зміна цільового призначення у разі відсутності плану зонування або детального плану території для всіх населених пунктів, у зв'язку із викладеним висновок про обмеження та сервітути на вищевказану земельну ділянку буде надано у разі розроблення та затвердження відповідно до вимог чинного законодавства детального плану території.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 17 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно п. "б" ч. 1 ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі житлової та громадської забудови.

Згідно із ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Статтею 39 ЗК України передбачено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами (ст. 40 ЗК України).

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація погоджує документацію із землеустрою у випадках та порядку, визначених Земельним кодексом України ( 2768-14 ) та Законом України "Про землеустрій" ( 858-15 ), щодо відповідності зазначеної документації законодавству у сфері містобудування та архітектури, охорони культурної спадщини.

З огляду на те, що позивач звернулась до відповідача із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,002 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, саме до компетенції начальника відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації ОСОБА_2 відноситься розгляд питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частинами 6, 7 ст. 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_6 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч. 8 ст. 118 ЗК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обовязковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частиною 2 вказаної статті Кодексу передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано обєкт будівництва або планується розташування такого обєкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту (ч. 4 ст. 186-1 ЗК України).

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобовязані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обовязковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч. 5 ст. 186-1 ЗК України).

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (ч. 6 ст. 186-1 ЗК України).

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій" (ч. 7 ст. 186-1 ЗК України).

Відтак, суд наголошує, що погодження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки або відмова в такому погодженні повинна бути оформлена відповідними суб'єктами владних повноважень виключно у формі висновку з обовязковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. При цьому, законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації

Матеріали справи свідчать, що відмова у погодженні проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки позивачу оформлена відповідачем у формі інформаційної довідки, що не передбачено чинним земельним законодавством. При цьому, у вказаній довідці не наведено підстав відмови, передбачених ст. 186-1 ЗК України, а лише процитовано норму ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно та необґрунтовано відмовив позивачу у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,002 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, споруд в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області.

Оцінюючи вимогу позивача про покладення на відповідача обов'язку повторно розглянути питання щодо погодження висновку про наявні обмеження та сервітути на використання земельної ділянки згідно проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та надати висновок про його погодження або про відмову в такому погодженні протягом 10 робочих днів з моменту набрання законної сили постановою суду, необхідно зазначити, що питання щодо передачі земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, споруд державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) регулюється нормами земельного законодавства України та входить до повноважень відповідача, а тому суд не може надавати правової оцінки діям відповідача, які можуть бути вчинені ним в майбутньому в порядку регламентованому земельним законодавством України.

Разом з тим, визначаючись стосовно вказаної позовної вимоги з урахуванням підстав, зазначених позивачем у позові, та завдання адміністративного судочинства щодо захисту порушеного права та інтересів позивача, що передбачено ст. 2 КАС України, суд вважає, що відмовою начальника відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації ОСОБА_2 такі права та інтереси позивача порушені, з огляду на попередній висновок суду щодо порушення процедури розгляду клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення, про зобовязання відповідача вчинити певні дії, стягнення з відповідача коштів тощо. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Надавши правову оцінку всім обставинам справи, суд, з метою захисту прав та інтересів позивача, з урахуванням вимог ст. 162 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов шляхом зобовязання начальника відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації ОСОБА_2 повторно розглянути питання щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,002 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, споруд в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, у відповідності ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Щодо посилання відповідача на недотримання позивачем вимог законодавства про містобудівну діяльність, а саме: відсутність плану зонування та детального плану території, то вказані доводи суд до уваги не приймає, у зв'язку з наступним.

Згідно п. 3, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" детальний план території містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

План зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Відповідно до ч. 8 ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в межах населеного пункту детальний план уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. В такому випадку детальний план розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою.

Частинами 6, 8 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що склад, зміст, порядок розроблення плану зонування території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

План зонування території затверджується на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Аналіз викладених норм законодавства свідчить про те, що розроблення та затвердження детального плану території, а також плану зонування території є виключно обов'язком органів виконавчої влади та місцевого самоврядування. Водночас чинним земельним законодавством не передбачено обов'язку фізичних та юридичних осіб подавати детальний план території до клопотання про затвердження проекту землеустрою.

Таким чином, з метою непорушення прав фізичних та юридичних осіб щодо цільового використання належної їм земельної ділянки, саме органи виконавчої влади та місцевого самоврядування зобов'язані своєчасно розробляти та затверджувати детальний план та план зонування містобудівної документації. Недотримання вказаного обов'язку чинить перешкоди фізичним та юридичним особам в реалізації наданого їм права безоплатного отримання у власність земельних ділянок усіх категорій та форм власності.

Відповідно до ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Згідно ч.1, 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії начальника відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації ОСОБА_2 щодо відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,002 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, споруд в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, викладеної у листі № 01-17/84 від 21.08.2017 року.

Зобовязати начальника відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації ОСОБА_2 повторно розглянути питання щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,002 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, споруд в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, у відповідності ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (ідент. номер НОМЕР_1) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 640 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Липовецької районної державної адміністрації Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович