Справа № 283/2011/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ярмоленко В.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" грудня 2017 р. Справа № 283/2011/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Малинського районного суду Житомирської області від "20" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив :

- визнати протиправною відмову Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в призначенні пенсії за віком на умовах, визначених ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зниженням пенсійного віку на п'ять років, як особі, яка постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю і станом на 1 січня 1993 року прожила у цій зоні не менше чотирьох років.

- зобов'язати Коростенське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити йому з 05.09.2017 року пенсію за віком на умовах, визначених статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на п'ять років, як особі, яка постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю і станом на 1 січня 1993 року прожила у цій зоні не менше чотирьох років.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 18.10. 2017 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 5 років на підставі ст. 55 Закону "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1992 роках та є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідач листом від 24.10. 2017 року № 6234/03.2 відмовив в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку з підстав, що посвідчення потерпілого 4 категорії видане Малинською райдержадміністрацією, а не обласною державною адміністрацією.

Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 20.10.2017 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком на умовах, визначених ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зниженням пенсійного віку на п'ять років, як особі, яка постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю і станом на 1 січня 1993 року прожила у цій зоні не менше чотирьох років.

Зобов'язано Коростенське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_3 з 05.09.2017 року пенсію за віком на умовах, визначених нормою статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на п'ять років, як особі, яка постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю і станом на 1 січня 1993 року прожила у цій зоні не менше чотирьох років.

Стягнуто з Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 сплачений ним по справі судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Не погоджуючись з постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову. якою відмовити у задоволені позову. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги ст. 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо порядку видачі посвідчень потерпілим від аварії на ЧАЕС, оскільки порушення вказаного порядку позбавляє позивача права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.10.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідач листом від 24.10.2017 року №6234/03.2 повідомив позивача про відмову у призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку з тих підстав, що надане до заяви про призначення пенсії посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи видано не належним органом.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновків, що прийняте відповідачем рішення є таким, що порушує права позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Згідно ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", мають право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років.

Статтею 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Перелік документів, що подаються до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії, встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Згідно вказаного Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Частиною 4 статті 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій .

Згідно ч. 3 ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та п. 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_3 09.12.1992 року видано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіо екологічного контролю у 1986-1992 роках, категорія 4 серія В-1 № 438765.

Колегія суддів звертає увагу на те, що належність позивача до особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, відповідач не оспорював, доказів визнання посвідчення недійсним чи його відкликання або вилучення суду не надав.

Крім того, факт проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю з 26.04.1886 року по даний час підтверджується довідкою Малинського виробничого комунального житлово - ремонтного експлуатаційного підприємства від 27.09.2017 року № 2768 (а.с.9).

Також матеріалами справи підтверджується, що позивач з 03.09.1979 року по 26.08.1999 року працював в м. Малині Житомирської області (а.с. 11-14).

Таким чином, враховуючи наведені норми права, встановлені судом обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема, правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Доводи апеляційної скарги щодо документального підтвердження факту, що позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки відповідач не несе відповідальність за дотримання суб'єктами владних повноважень встановленого порядку видачі посвідчень потерпілих, а порушення вказаного порядку не може бути підставою для позбавлення позивача прав, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-УІІІ внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення і внаслідок Чорнобильської катастрофи", статтю 2 (визначення категорії зон радіоактивних забруднених територій) та статтю 23 (компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4) цього Закону виключено, а тому у зв'язку із виключенням обумовленої території проживання позивача із переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач позбавлений можливості отримати посвідчення особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до існуючого порядку.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги їх не спростовують і ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.292,308,311,315,316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Малинського районного суду Житомирської області від "20" листопада 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_2

Повне судове рішення складено "19" грудня 2017 р.