Справа № 280/1130/16-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Р.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"20" грудня 2017 р. Справа № 280/1130/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

позивача та представника відповідача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від "09" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Голови Коростишівської районної державної адміністрації - начальника штабу цивільного захисту Коростишівського району ОСОБА_4 про визнання протиправної бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, відшкодування шкоди

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Коростишівського районного суду Житомирської області з позовом, в обґрунтування якого вказав, що він є особою переміщеною з тимчасово окупованої території України і тимчасово проживає в санаторії "Тетерів" в м. Коростишеві по пров. Дачний, 13.

У зв'язку із неякісним наданням послуг щодо умов проживання він 05.07.2016 звернувся до відповідача із заявою про проведення обстеження санітарно-гігієничних умов проживання його номера 22 корпусу 3 та котельної. Просив провести таке обстеження за його участю, однак листом від 25.07.2016 його повідомили, що проведене обстеження умов проживання працівниками управління праці та соціального захисту населення спільно з начальником відділу житлово-комунального господарства та цивільного захисту населення.

10.08.2016 року він звернувся до відповідача та просив ознайомити його з матеріалами перевірки по його заяві, однак йому відмовили. Таким чином, відповідач самоусунувся від виконання обов'язків, що покладені на нього законодавством з питань цивільного захисту і така бездіяльність відповідача завдала шкоди здоров'ю позивача, розмір якої оцінює в 3000 грн., а також завдана матеріальна шкода яку оцінює в 1378 грн., завдана шкода немайновим особистим правам позивача в розмірі 10 000 грн., так як він втратив можливість приймати участь у міжнародних виставках в Україні та змушений їх шукати за кордоном, а тому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання Кодексу цивільного захисту України, невиконання Закону України «Про звернення громадян» щодо особистої участі позивача в обстеженні, надсилання листа від 25.07.2016 із неправдивою інформацією, приховування матеріалів перевірки, неприйняття особисто від позивача звернення від 10.08.2016, приниженні честі й гідності позивача 10 серпня 2016 при спробі вручити особисто звернення відповідачу та зобов'язати відповідача вчинити дії щодо проведення обстеження, надати матеріали перевірки, стягнути 3000 грн. на відшкодування шкоди завданої здоров'ю, одну мінімальну заробітну плату в сумі 1378 грн., 10 000 грн. шкоди завданої немайновим правам позивача, зобов'язати принести офіційні вибачення за невиконання Кодексу цивільного захисту України.

Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 червня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Голови Коростишівської райдержадміністрації ОСОБА_4 щодо не організації проведення обстеження санітарно-гігієнічних умов проживання ОСОБА_3.

Зобов'язано Голову Коростишівської райдержадміністрації ОСОБА_4 організувати проведення обстеження санітарно-гігієничних умов проживання ОСОБА_3, згідно його заяви від 05.07.2016.

В решті вимог позову ОСОБА_3 до Голови Коростишівської райдержадміністрації - начальника штабу цивільного захисту Коростишівського району ОСОБА_4 про визнання протиправної бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, відшкодування шкоди - відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши позивача, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є особою переміщеною з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції і розміщений в м. Коростишеві по пров. Дачний, 13, що підтверджується довідкою від 13.02.2015.

05.07.2016 звернувся до відповідача із заявою про проведення обстеження санітарно-гігієничних умов проживання його номера 22 корпусу 3 та котельної. Однак, листом від 25.07.2016 позивача повідомили щодо обстеження умов перебування в санаторії «Тетерів» в якому зазначено, що проведене обстеження умов проживання працівниками управління праці та соціального захисту населення спільно з начальником відділу житлово-комунального господарства та цивільного захисту населення і повідомлено про наслідки такого обстеження. В подальшому, 11.08.2016 ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про надання для ознайомлення матеріалів перевірки за його зверненням.

Судом встановлено, що супровідним листом від 11.08.2016 позивачу направлено копію акту обстеження матеріально-побутових умов проживання для ознайомлення, тобто в день звернення до відповідача, що спростовує твердження позивача про ненадання йому матеріалів за його зверненням.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо неналежного проведення обстеження умов проживання протиправною та невиконання вимог Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про звернення громадян» ОСОБА_3 звернувся до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що звернення ОСОБА_3 від 05.07.2016 відповідачем не вирішене, а проведення обстеження санітарно-гігієничних умов проживання позивача не організоване. Однак, позовні вимоги в частині відшкодування шкоди задоволенню не підлягають, оскільки відсутні будь-яки докази завдання шкоди здоров'ю позивача, матеріальної та моральної шкоди. Також, вимоги в частині принесення вибачення за невиконання Кодексу цивільного захисту України задоволенню також не підлягають, оскільки такого способу захисту не передбачено вищевказаним законодавством.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Так, відповідно до статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 19 Кодексу цивільного захисту України до повноважень Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій у сфері цивільного захисту належить організація та здійснення евакуації населення, майна у безпечні райони, їх розміщення, створення служб медицини катастроф, необхідних для надання екстреної медичної допомоги та життєзабезпечення населення; організація та забезпечення життєдіяльності постраждалих від надзвичайних ситуацій, а також під час ведення воєнних (бойових) дій або внаслідок таких дій.

Судом встановлено, що своєму зверненні від 05.07.2016 р. позивач просив провести обстеження саме санітарно - гігієнічних умов проживання його номера 22 корпусу 3 та котельної, а не матеріально-побутових умов сім'ї, що має різне правове значення та порядок проведення, залучення відповідних спеціалістів, тощо.

Таким чином, виходячи з викладеного, що фактично звернення позивача від 05.07.2016 відповідачем не вирішене, проведення обстеження санітарно - гігієнічних умов проживання позивача не організоване.

Вимоги позивача в частині відшкодування шкоди задоволенню не підлягають, оскільки відсутні будь-яки докази завдання шкоди здоров'ю позивача, матеріальної та моральної шкоди.

Також, вимоги позивача щодо приховування матеріалів перевірки, ненадання для ознайомлення, надання неправдивої інформації задоволенню не підлягають, оскільки з проведеним обстеженням позивача ознайомили, надали письмову відповідь та відповідний акт.

Вимоги в частині принесення вибачення за невиконання Кодексу цивільного захисту України задоволенню також не підлягають, оскільки такого способу захисту не передбачено вищевказаним законодавством.

Стосовно позовних вимог та доводів апеляційної скарги про стягнення моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків, крім того у кожній справі суду необхідно з'ясовувати характер правовідносин сторін та чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Для відшкодування шкоди обов'язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не надано належних доказів про спричинення бездіяльністю чи неналежними діями відповідача моральної шкоди, а тому задоволенню вказані вимоги не підлягають. Невчасне надання відповіді на запитувану інформацію не призвело для зміни матеріального становища позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від "09" червня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_2

Повний текст постанови виготовлено "22" грудня 2017 р.