Справа № 805/4301/17-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

805/4301/17-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

У Х В А Л А

20 грудня 2017 р. Справа №805/4301/17-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого – судді Арестової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника позивача про визнання поважними пропуску строку звернення до суду за позовом Центрального об’єднаного управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю “Азовпромлюкс” про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Центральне об’єднане управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Азовпромлюкс” про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 за період з квітня по вересень 2016 року, листопад 2016 року в сумі 10 417,34 грн.

Разом із позовною заявою позивач надав клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду із позовом у даній справі, посилаючись на те, що 30.01.2017 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду було відкрите провадження по справі № 805/780/17-а. В процесі розгляду справи провадження неодноразово зупинялося з метою надання додаткових доказів по справі. У зв’язку з тим, що до суду не були надані докази надіслання розрахунків на адресу Відповідача, управлінням була направлена заява про залишення позовної заяви без розгляду з метою підготування повного пакету доказів щодо понесення управлінням фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Представник позивача через відділ діловодства та документообігу суду надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача до суду не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з’явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч. 2 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ухвалами від 23 лютого 2017 року та 26 липня 2017 року провадження у справі були зупинені, та ухвалами від 26 липня 2017 року та 07 серпня 2017 року (відповідно)- поновлені.

07 серпня 2017 року представник позивача надав суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду з метою підготування повного пакету доказів щодо понесення управлінням фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

При вирішенні питання щодо поважності/неповажності причин пропуску позивачем строку звернення до суду суд виходить з того, що встановлення у процесуальному законодавстві певного строку звернення до суду має на меті, перш за все, полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність і, тим самим, сприяє встановленню судом істини. Крім цього, обмеження строку реалізації права особи на судовий захист покликане за для дисциплінування учасників адміністративних правовідносин.

Право особи на судовий захист гарантується Конституцією України (ст. 55), а тому має більш пріоритетне значення під час здійснення правосуддя, зокрема, вирішення судом питання надання можливості його реалізації особою, якій воно надано.

Зазначена позиція суду узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, яку у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" зазначено, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму. Воно не має абсолютного характеру. Перевіряючи його виконання, судам слід звертати увагу на фактичні обставини справи.

Таким чином, за висновками Європейського суду з прав людини наслідки пропуску строку позовної давності підлягають застосуванню виключно у разі наявності сумніву щодо можливості встановлення об'єктивної істини в розглядуваній справі внаслідок значного спливу часу.

Гарантування особі можливості безперешкодно отримати судовий захист та забезпечення при цьому індивідуального підходу при вирішення питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з обов'язковим врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР також висловлена і в інших Рішеннях цього суду. Зокрема, у рішенні по справі "Голдер проти Великої Британії" від 21 лютого 1975 року, рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, в яких суд дійшов висновку, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми щодо позовної давності позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це було визнане Європейським судом з прав людини порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтями 2, 6 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Аналізуючи викладене у сукупності, з метою недопущення обмеження права позивача на судовий захист, виходячи із завдань адміністративного судочинства суд дійшов висновку про наявність поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 241, 243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати поважними причини пропуску строку звернення Центрального об’єднаного управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю “Азовпромлюкс” про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п’ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п’ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Арестова Л.В.