Справа № 752/13704/17
Суддя: Шевченко Т. М.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/752/426/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Конельської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

у липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася у суд з адміністративним позовом до Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що вона з метою реалізації свого контитуційного права на безоплатне виділення у власність земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка не надана у власність (користування), орієнтовною площею 0,1382 га, і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, розпорядником якої є Сухолуцька сільська рада Вишгородського району Київської області, звернулася з клопотанням та доданими до нього матеріалами, у тому числі, графічними. Листами від 10.03.2017 р. та 13.04.2017 р. відповідач повідомив, що її заява від 24.02.2017 р. була розглянута на черговій сесії Сухолуцької сільської ради 09.03.2017 р. та 12.04.2017 р., проте рішення не прийнято, а тому підстави для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відсутні.

На думку позивача, такі дії сільської ради незаконні та необгрунтовані, оскільки відповідач порушив порядок розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

За таких підстав, позивач просить ввизнати протиправними дії Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області щодо порушення порядку розгляду її клопотання про виділення та передачу їй у власність земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка не надана у власність (користування), орієнтовною площею 0,1382 га, і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки. Також зобов"язати відповідача на черговій сесії повторно розглянути вказане клопотання.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовнні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Відповідач Сухолуцька сільська рада Вишгородського району Київської області в судове засідання не забезпечила явку свого представника, надіславши письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області з заявою про виділення їй у власність земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка не надана у власність (користування), орієнтовною площею 0,1382 га, і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, додавши необхідні матеріали, у тому числі, графічні.

Листами відповідача від 10 березня 2017 року та 13 квітня 2017 року позивача повідомлено, що її заява була розглянута на черговій сесії Сухолуцької сільської ради 09.03.2017 р. та 12.04.2017 р., проте рішення не прийнято, а тому підстави для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відсутні.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно з п.«б» ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірах для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймають органи, визначені в ст.118 ЗК України. Розгляд клопотання зацікавленої особи у вирішенні зазначеного питання має прийматись у вигляді рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади.

З системного аналізу вищенаведених норм вбачається, що чинним законодавством України встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання, а також передбачено вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу зобов'язаний належним чином мотивувати причини такої відмови.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у його заяві від 24 лютого 2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою було зазначено цільове призначення земельної ділянки, її орієнтовні розміри та було додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

З наявних в матеріалах справи копій листів Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області від 09 березня 2017 року та 13 квітня 2017 року вбачається, що підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою визначено відсутність відповідного рішення сільської ради.

В той же час, такі доводи відповідача суперечать ст. 118 ЗК України, якою, крім іншого, заборонено вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Таким чином, відмову Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області в наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, оформлену листом від 13 квітня 2017 року № 02-06/176, не можна вважати правомірною та такою, що є мотивованою належним чином, оскільки відповідачем не зазначено про невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, іншої містобудівної документації, тощо, що може бути підставою для такої відмови у розумінні ст.118 ЗК України.

Крім того, відмова відповідача, оформлена листом від 13 квіня 2017 року №02 - 06/176, не є рішенням суб'єкта владних повноважень, що має бути прийнято у відповідності до ч.7 ст.118 ЗК України.

Відповідно до ч.3 ст.122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

В той же час, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. З огляду на те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з розгляду заяв про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб'єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, розглянувши заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не прийняв рішення у визначеному законодавством порядку, зокрема, відмова, оформлена листом від 13 квітня 2017 року № 02-06/176, прийнята всупереч ч.7 ст.118 ЗК України, не була належним чином мотивована, що, в свою чергу, порушує права та інтереси позивача, суд приходить до висновку про протиправність відмови Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області, викладеної в листі №02-06/176 від 13 квітня 2017 року, та наявності підстав для зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняти рішення, передбачене ч.7 ст.118 ЗК України, а саме надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

Вимога позивача щодо зобов'язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду не підлягає до задоволення, оскільки у відповідності до ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Зазначеною статтею КАС України встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Разом з тим, суд на час розгляду справи не вбачає підстав для задоволення такої заяви з огляду на відсутність обґрунтувань щодо намагання відповідача не виконати таке рішення або затягувати його виконання.

За таких підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області, викладену в листі №02-06/176 від 13 квітня 2017 року «Про розгляд заяви".

Зобов'язати Сухолуцьку сільську раду Вишгородського району Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1382 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в приватну власність, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти відповідне рішення, передбачене ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя