Справа № 348/1743/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11262/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Запотічний І.І.

судді Сапіга В.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (головуючий-суддя Міськевич О.Я.) від 26 жовтня 2017 року у справі № 348/1743/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив: визнати протиправними дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо неврахування при розрахунку пенсії сум районного коефіцієнту при визначенні розміру заробітної плати, яку позивач отримував у Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії»; зобовязати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії починаючи з 01.04.2015року, з урахуванням розміру заробітної плати, з районним коефіцієнтом розмірі 70 %, яку позивач отримував у Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії» в період з 04 березня 1994 року по 21 листопада 1998рік згідно архівної довідки С-457/1 від 06 березня 2017 року, а також дорахувати, виплатити недоплачені суми пенсії, та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин; визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо нарахування пенсії із обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5.6; зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зняти обмеження коефіцієнтів 5.6 заробітної плати за період з 04 квітня 1994 року по 31 березня 2015 рік при обчисленні пенсії та здійснити перерахунок пенсії починаючи з 01 квітня 2015 року з врахуванням повного заробітку, а також дорахувати, виплатити недоплачені суми пенсі та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

В обгрунтування вимог адміністративного позову ОСОБА_1 покликався на те, що, він, є пенсіонером і перебуває на обліку в Надвірнянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, де з 01 квітня 2015 року отримує пенсію по інвалідності. У період з 04 березня 1994 року по 21 листопада 1998 року позивач працював на посаді лікаря хірурга у Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії».

Згадане підприємство знаходилося в м. Нерюнгри Республіка Саха (Якутія, Росія), яка згідно постанови Ради Міністрів СССР від 10.10.1967 року № 1029 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» віднесена до районів Крайньої Півночі, де він отримував заробітну плату з районними коефіцієнтами та північною надбавкою. 27 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок заробітної плати із врахуванням заробітної плати, яку він отримував в Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії». Також на початку серпня 2017 р. позивач звернувся в Надвірнянське обєднаного управління Пенсійного фонду України із заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу). Проте, відповідач своїм листом № 273/І-15 від 04.08.2017 р. повідомив позивачу про відмову у такому перерахунку, покликаючись на п. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Позивач вважав такі дії неправомірними.

Також вважає протиправним неврахування відповідачем при розрахунку йому пенсії сум районного коефіцієнту.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від Івано-Франківської області від 26 жовтня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2015 року по 03 березня 2017 року включно залишено без розгляду.

Постановою Надвірнянського районного суду від Івано-Франківської області від 26 жовтня 2017 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо неврахування при розрахунку пенсії ОСОБА_1 сум районного коефіцієнту при визначенні розміру заробітної плати, яку він отримував у Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії»; зобовязано Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.04.2017 року, з урахуванням розміру заробітної плати, з районним коефіцієнтом в розмірі 70% яку він отримував у Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії» в період з 04.03.1994 року по 21.11.1998 рік згідно архівної довідки №С-457/1 від 06.03.2017р., а також дорахувати, виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати йому пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку; визнано неправомірними дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії із обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5,6; зобовязано Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зняти обмеження коефіцієнтів 5,6 заробітної плати за період з 04 березня 1994 року по 30 червня 1998 року при обчисленні пенсії ОСОБА_1 та здійснити перерахунок його пенсії починаючи з 04 березня 2017 року з врахуванням повного заробітку, а також дорахувати, виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку.

З цією постановою суду першої інстанції від 26 жовтня 2017 року не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що оскаржена постанова суду винесена з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що правомірно встановив обмеження нарахування пенсії позивачу із обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5,6. Згідно із ч.2 ст.41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. Обмеження максимальної величини заробітної плати були встановлені постановою КМУ від 13.07.1998 р. № 1064 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподаткованого доходу, з яких сплачуються збори (внески) до соціальних фондів».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження, оскільки жодною із сторін не подано клопотання про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. ОСОБА_1 є пенсіонером і перебуває на обліку в Надвірнянському ОУПФУ, де з 01 квітня 2015 року отримує пенсію по інвалідності.

У період з 04 березня 1994 року по 21 листопада 1998 року позивач працював на посаді лікаря хірурга у Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії».

Згадане підприємство знаходилося в м. Нерюнгри Республіка Саха (Якутія, Росія), яка згідно постанови Ради Міністрів СССР від 10.10.1967 року № 1029 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» віднесена до районів Крайньої Півночі, де він отримував заробітну плату з районними коефіцієнтами та північною надбавкою.

Весь стаж його роботи на вказаному підприємстві підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці з посиланням на дату та номер наказів про прийняття, переведення,звільнення та запис про місцезнаходження підприємства, на якому я виконував роботи.

Для підтвердження розміру заробітної плати яку він отримував у Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії», ним було подано відповідачу архівну довідку № С-1476 від 29 червня 2015 року, де було вказано, що до заробітної плати нараховується районний коефіцієнт в розмірі 70%.

Однак при обчисленні пенсії відповідач не врахував районний коефіцієнт.

Також, при призначенні йому пенсії відповідач до його заробітної плати застосував обмеження коефіцієнтом 5,6.

27 березня 2017 року позивач звернувся до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок його заробітної плати із врахуванням заробітної плати, яку він отримував в Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії», так як на запит відповідача згідно архівної довідки № С-457/1 від 06 березня 2017 року було підтверджено його заробітну плату на даному підприємстві.

На початку серпня 2017 р. позивач звернувся в Надвірнянське обєднаного управління Пенсійного фонду України із заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу).

Проте, відповідач своїм листом № 273/І-15 від 04.08.2017 р. повідомив позивача про відмову у перерахунку пенсії, мотивуючи це ч. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року.

Суд першої інстанції задовольнив частково позовну вимоги з тих підстав, що рішення відповідача суперечить нормам чинного законодавства та прийнято відповідачем неправомірно.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» об'єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, - фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці».

Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності Незалежних Держав в області пенсійного забезпечення, пенсійне забезпечення громадян держав - учасників цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Для визначення права на пенсію громадянам держав учасників Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь - якої із цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до введення в дію цієї Угоди.

Згідно із Положенням про порядок призначення та виплати державних пенсій від 03 серпня 1972 року, Законом СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» від 15 травня 1990року особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсій враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта.

Згідно з п. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5, 6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Отже, на час отримання позивачем заробітної плати період з 04.03.1994р. по 30.06.1998 р. обмежень максимальної величини заробітної плати не існувало, так як були встановлені лише 13.07.1998 року Постановою КМУ №1064 «Про встановлення максимальної величини, фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів». В той же час, обмеженню підлягають виплати у період з 01 липня 1998 року по 31 березня 2015 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.243, 246, 250, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (головуючий-суддя Міськевич О.Я.) від 26 жовтня 2017 року у справі № 348/1743/17 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

У разі якщо розгляд справи відбувався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст постанови складено 21 грудня 2017 року