Справа № 461/3942/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/9502/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Запотічний І.І.

судді Матковська З.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Галицького районного суду м. Львова від 14 серпня 2017 року у справі № 461/3942/17 (головуючий суддя Волоско І.Р., постанову оголошено о 16:55, м. Львів) за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівська митниця Державної фіскальної служби , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю Логістичної компанії «Захід Ресурс» про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (позивач) звернулась із адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби (відповідач), за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю Логістичної компанії «Захід Ресурс», про визнання протиправною та такою що підлягає скасуванню постанову у справі про порушення митних правил №1561/20900/17 від 29.05.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.485 Митного кодексу України.

В обґрунтування позову посилається на те, що у діях позивачки відсутні будь-які порушення митних правил, в тому числі щодо заявлення неправдивих відомостей у митній декларації, спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів, оскільки вона діяла виключно в межах Митного кодексу України та договору про надання послуг по декларуванню товарів (брокерських послуг), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Логістичною компанією «Захід Ресурс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Катрейдімпекс». Окрім вказаного позивач зазначає про пропущений працівниками Львівської митниці ДФС України строк для притягнення її до адміністративної відповідальності у відповідності до ч.1 ст.467 МК України.

Постановою Галицького районного суду м. Львова позов задоволено. Постанову в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 №1561/20900/17 від 29.05.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 150875,43 грн. скасовано.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції Львівська митниця Державної фіскальної служби подала апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львів, та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити. Зокрема апелянт зазначає, що відповідно до ст. 293 Митного кодексу України, особою, на яку покладається обов'язок зі сплати митних платежів, є декларант. Згідно картки обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 209/2012/377 від 06.10.2016 р., особою, уповноваженою на роботу з митними органами є, у т.ч., позивач, яка здійснювала декларування товарів за митними деклараціями №№ 209120000/2014/834068 та 209120000/2014/834124 від 02.09.2014 р., і особисто вказала у вказаних деклараціях, як документи, подані для митного оформлення товарів, експортні декларації №№ 14DК00470029DЕ8296 та 14 DК00560029DE8718 митних органів Данії, при цьому не застосувавши для митного оформлення в Україні митну вартість товарів, визначену при їх експорті з країн Євросоюзу. Таким чином, на думку апелянта, ОСОБА_3, декларант ТзОВ «Захід Ресурс» вчинено дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів у сумі 50291,81 грн., тобто заявлення у митних деклараціях №№ 209120000/2014/834068 та 209120000/2014/834124 від 02.09.2014 з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару. Окрім того, представник відповідача вважає безпідставним твердження позивача про те, що вчинене нею правопорушення не є триваючим і притягнення її до адміністративної відповідальності застосоване поза межами шестимісячного строку.

Представник позивача в судовому засіданні проти поданої апеляційної скарги заперечує. Просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволені апеляційної скарги відмовити.

Представник відповідача підтримує вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржену постанову залишити без змін, виходячи з наступних мотивів та міркувань.

02.09.2014 року позивачем, як декларантом ТзОВ ЛК «Захід Ресурс», на митному пості «Городок» Львівської митниці ДФС до митного оформлення було подано товаросупровідні документи ТзОВ «Катрейдімпекс» на вантаж «сало свиняче морожене, обвалене без шкіри і без пісних частин 19992 кг», що підтверджено вантажно-митною Декларацією № 209120000/2014/834068 від 02.09.2014 року. До даної декларації долучено інші документи, які підтверджують поставку зазначеного вантажу (долучено до матеріалів справи).

02.09.2014 року позивачем, як декларантом ТзОВ ЛК «Захід Ресурс» на митному посту «Городок» Львівської митниці ДФС до митного оформлення було подано товаросупровідні документи ТзОВ «Катрейдімпекс» на вантаж «сало свиняче морожене, обвалене без шкіри і без пісних частин 19964,8 кг», що підтверджується вантажно-митною Декларацією № 209120000/2014/834124 від 02.09.2014 року. До даної декларації долучено інші документи, які підтверджують поставку зазначеного вантажу (долучено до матеріалів справи).

Митну вартість було визначено за 6 (резервним) методом). Декларантом було проведено консультації з митним органом, за результатом яких декларантом було прийнято рішення підняти митну вартість декларованого товару на 1 долар США.

29 травня 2017 року постановою у справі про порушення митних правил № 1561/20900/17 позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів на суму 150875,43 грн.

Згідно ст. 458 Митного кодексу України (далі - МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Ст. 485 МК України передбачено, що склад вказаного вище правопорушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Вказана стаття Митного кодексу України передбачає відповідальність у вигляді штрафу в розмірі до 300 відсотків несплаченої суми митних платежів за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органів доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Отже, зазначеною статтею передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини. В даному випадку конкретна мета, як обов'язкова ознака складу правопорушення - є намір особи неправомірно звільнитись від сплати митних платежів чи зменшити їх розмір.

Згідно ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу (ч.1 ст.51 Митного кодексу України).

У відповідності до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документи, які підтверджують митну вартість визначені ч. 2 ст. 53 МК України.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Статтею 489 Митного кодексу України встановлено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що заявлення в митній декларації відомостей було здійснено з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Також, відсутні докази, що дії позивача були направлені на умисне зменшення розміру митних платежів у формі прямого умислу.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач працює у ТзОВ ЛК «Західресурс» і здійснює митне декларування вантажів як митний брокер, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору про надання послуг по декларуванню товарів (брокерських послуг) № 13/2014 від 18 червня 2014 року, на здійснення послуг по декларуванню товарів (брокерських послуг), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Логістичною компанією «Захід Ресурс», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Катрейдімпекс». Згідно вказаного договору виконавець взяв на себе зобов'язання здійснити декларування товарів та їх митне оформлення, а замовник зобов'язався надати достовірні дані та документи на товар для його митного оформлення.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач при подачі митної декларації №209120000/2014/834068 від 02 вересня 2014 р. та №209120000/2014/834124 від 02 вересня 2014 р. діяла як агент митного оформлення, тобто відповідно до ст.418 МК України як фізична особа - резидент, що перебуває в трудових відносинах з митним брокером і безпосередньо виконує в інтересах особи, яку представляє митний брокер, дії, пов'язані з пред'явленням органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також документів, потрібних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Позивач склала та подала до митного контролю декларацію на підставі наданих замовником документів на виконання умов договору митного брокерського обслуговування. Таким чином, позивач самостійно не визначала відомості внесені нею до поданої митної декларації, а виступала лише виконавцем, який зазначає у митній декларації відомості згідно наданих замовником документів.

Також з матеріалів справи вбачається, що на момент декларування товарів їх кількість та найменування відповідали зазначеним в товаросупроводжувальних документах.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище обставини свідчать про те, що в позивача був відсутній умисел, спрямований на вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, а також про те, що позивач не переслідував мету, спрямовану на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

Суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача ознак порушення митних правил (адміністративного правопорушення), передбаченого ст.485 Митного кодексу України, а також про невідповідність висновків, що містяться в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, що згідно п. 1, 3 ч.1 ст. 531 МК України є підставою для скасування оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил.

Згідно з ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Позивачем вчинене правопорушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України, яке як слідує з вищенаведеного належить до триваючих правопорушень, що прямо передбачено ст. 467 МК України.

Статтею 487 МК передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Вчинене позивачем правопорушення є триваючим та виявлене, 05 травня 2017 року, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 05.05.2017 р. №1561/20900/17.

Постанова про порушення митних правил винесена відповідачем 29 травня 2017 року, тобто в межах шестимісячного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та не підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують. Керуючись ст.243, 246, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 14 серпня 2017 року у справі № 461/3942/17 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Постанову складено 21 грудня 2017 року