Справа № 418/952/17
Суддя: Шовкун В. О.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 418/952/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

(повний текст)

11.12.2017 року Міловський районний суд Луганської області

у складі: головуючого - судді Шовкуна В.О.,

при секретарі Бутенко О.А.,

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Мілове адміністративний позов ОСОБА_1 до ІСПП Біловодського ВПРУНП України в Луганській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся Позивач із адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову зазначено, що 18 листопада 2017 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вулиці Дружби Народів, смт. Мілове Луганської області, він був зупинений інспектором СПП Біловодського РВУНП в Луганській області Пуговкіним Андрієм Андрійовичем (далі - Відповідач), який пояснив причину зупинки відсутністю освітлення номерного знаку. За порушення п.2.9. ПДР України Відповідачем було складено постанову серії БР № 937810 (далі - Постанова) про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за порушення ч.1 ст. 126 КУпАП. Не погоджуючись із винесеною постановою, Позивач вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки при її винесенні Відповідачем не було взято до уваги пояснення Позивача, відсутні докази по справі, не встановлено та не опитано свідків, фото відеозйомка не провадилася. Вважає, що під час керування не порушував жодним чином правил дорожнього руху. Після оголошення звинувачень, Відповідач пішов до свого автомобіля де виніс постанову. При цьому будь-якої підготовки справи до розгляду проведено не було, як і не було оголошено посадову особу, яка розглядає справу, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не досліджувалися докази, не були вислухані особи, які беруть участь у справі. Окрім того, постанову винесено з порушенням правил ст. 276 КУпАП, де зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого її розглядати. Натомість, Відповідач справу фактично не розглядав, а склав матеріали про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив права Позивача, передбачені ст. 268 КУпАП.

У судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на вищевикладене, та доповнив, що у процесі притягнення до адміністративної відповідальності було порушено його право на захист (не надано правової допомоги). Просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідач проти позову заперечив, та пояснив, що при складанні постанови про накладення на Позивача адміністративного стягнення, він діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, Позивачеві при цьому були розяснені його права. На підтвердження своїх доводів просив відтворити відеозапис процесу зупинки та складання постанови.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони, дослідивши у сукупності надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення від 18.11.2017 року серії БР № 937810, винесену ІСРПП Біловодського ВП ГНУП в Луганській області ОСОБА_2, 18.11.2017 року, о 22 годині 47 хвилин, ОСОБА_1 в смт. Мілове, по вул. Дружби Народів, керував автомобілем НОМЕР_2 в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи номерного знаку з відстані двадцяти метрів, та не предявив до перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив п.п.2.9 «в», 2.1. «а» та «б» ПДР України., чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП. Постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Із показань свідка ОСОБА_3, оголошених у судовому засіданні, вбачається, що він був запрошений інспектором СРПП Біловодського ВП у якості свідка і у його присутності ОСОБА_4 відмовився надавати для перевірки документи, і в його присутності ОСОБА_4 були розяснені його права.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення за правилами ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП.

Згідно ч.1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимоги ст. 268 КУпАП говорять про те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В той же час, у відповідності до зазначеної норми Закону, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права.

З відеозапису, наданого Позивачем та переглянутому судовому засіданні, видно, що останньому Відповідач розяснив право на правову допомогу, однак не надав можливості таким правом скористатися. Суд приймає до уваги той факт, що була пізня година, а саме близько 23 год. 00 хв., а тому Позивач по справі просто фізично не зміг звернутися за правовою допомогою, а субєктом оскарження даний факт при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення не було враховано, чим було порушено право на захист.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні встановлено, що Відповідачем при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення зазначені вимоги не виконувалися, оскільки зі змісту постанови, інформація про проведення таких дій не містить.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту наведених норм права вбачається, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, в порядку ч. 2 ст. 71 КАС України, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак переконливих доказів того, що при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення, було дотримано порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення а також законних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суду надано не було.

Окрім того, в описовій частині оскаржуваної постанови зазначено складирізних складів адміністративних правопорушень, які мають окрему кваліфікацію за КУпАП, а саме: 1 керування транспортним засобом в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи номерного знаку з відстані двадцяти метрів (ч.1 ст. 121 КУпАП); 2- не предявлення до перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб (ч.1 ст. 126 КУпАП). У той же час Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності лише за ч.1 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб. Тобто, при накладенні адміністративного стягнення, Відповідачем було порушено вимоги ст. 36 КУпАП, якою встановлено, що адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд вважає, що відеозапис, зроблений працівниками поліції під час виявлення правопорушення та складання постанови, і який наданий ними на підтвердження протиправності дій Позивача, є недопустимим доказом, оскільки в матеріалах справи немає даних про проведення відеофіксації правопорушення, а також цей запис зроблений на власні пристрої працівників поліції. Зі змістовного аналізу норми ст. 251 КУпАП(Докази), такий відеозапис не може бути доказом, скільки зроблений у спосіб, який не використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,12,71,86,159-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІСПП Біловодського ВПРУНП України в Луганській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії БР № 937810 від 18 листопада 2017 року, винесену відносно ОСОБА_1, щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Міловський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Суддя: