Справа № 577/3075/17
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 р. Справа № 577/3075/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12.09.2017р. по справі № 577/3075/17

за позовом ОСОБА_1

до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України

про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

- визнати неправомірним рішення начальника Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 08.06.2017 року про відмову у розірванні з ним контракту про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України від 20.05.2013 року і звільнення з військової служби через сімейні обставини, а саме: виховання малолітньої дитини, яка проживає з ним без матері;

- зобовязати начальника Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України провести звільнення з військової служби через сімейні обставини, а саме: виховання малолітньої дитини, яка проживає з ним без матері, відповідно до вимог діючого законодавства.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12.09.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірним рішення начальника Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 08 червня 2017 року про відмову у розірванні з ОСОБА_1 контракту про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України від 20 травня 2013 року і звільнення з військової служби через сімейні обставини, а саме: виховання малолітньої дитини, яка проживає з ним без матері.

Зобовязано начальника Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України провести звільнення ОСОБА_1 з військової служби через сімейні обставини, а саме: виховання малолітньої дитини, яка проживає з ним без матері, відповідно до вимог діючого законодавства з дня набрання постанови законної сили.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12.09.2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.05.2013 року ОСОБА_1 уклав контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України строком на пять років з 01.08.2013 року по 31.07.2018 року (а.с. 7).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14.08.2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, залишивши проживати із ОСОБА_1 сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 8).

Судом встановлено, що 24.05.2017року ОСОБА_1 звернувся із рапортом про розірвання контракту про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України від 20.05.2013 року і звільнення з військової служби через сімейні обставини, а саме: виховання малолітньої дитини, яка з ним проживає без матері.

Згідно відповіді Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 14/6785 від 27.06.2017 року рішенням атестаційної комісії Сумського прикордонного загону від 08.06.2017 року рекомендовано начальнику прикордонного загону не звільняти ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами у звязку з відсутністю підстав ( а.с. 5-6). Відмова мотивована тим, що в рапорті ОСОБА_1 відсутні будь-які відомості стосовно того, що матір дитини не приймає участі у вихованні дитини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. «д» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких встановлено Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 р. № 413 затверджено Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою про звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу.

Відповідно до вказаного Переліку військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини, а саме: виховання матірю (батьком) - військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей, що з нею (з ним) проживають, без батька (матері).

Разом з тим відповідно до пп. «б» ч. 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» звільнення зі служби проводиться військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - на підставах, передбачених частиною шостою з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Так, пп. «ґ» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці через такі сімейні обставини або інші поважні причини: зокрема виховання матірю ( батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (ним) проживають, без батька (матері).

З аналізу наведених норм слідує, що звільнення зі служби військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом відбувається з причин виховання батьком - військовослужбовцем, який не перебуває у шлюбі, без матері дитини віком до 18 років, яка з ним проживає.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що як в умовах мирного часу, так і під час особливого періоду ОСОБА_1 має право на звільнення з військової служби, якщо існують підстави для його звільнення з військової служби передбачені, п. «д» ч.6 ст. 26, п. «ґ» ч.8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу».

24.05.2017року ОСОБА_1 звернувся із рапортом про розірвання контракту про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України і звільнення з військової служби через сімейні обставини, а саме: виховання малолітньої дитини, яка з ним проживає, без матері. До рапорту позивачем додано рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14.08.2014 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яким сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати із ОСОБА_1 ( а.с. 8). З мотивувальної частини вказаного рішення слідує, що ОСОБА_2 Сергіївна- матір ОСОБА_4 добровільно буде надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Отже, колегія суддів зазначає, що виховання дитини відбувається незалежно від того проживає один з батьків (матір чи батько) з дитиною чи ні.

Проживання одного з батьків дитини (батька чи матері) окремо від дитини не звільняє батька чи матір від обов'язку щодо виховання такої дитини.

Відповідно до ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання.

Колегія суддів зазначає, що позивач звернувшись з рапортом про розірвання контракту надав рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14.08.2014 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Між тим, вказаним судовим рішенням не встановлено факту невиконання матір 'ю ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини. Доказів позбавлення матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав або ухилення її від виконання обов'язку щодо виховання неповнолітнього сина позивачем не надано.

Проживання матері окремо від дитини не доводить не виконання нею обов'язків щодо її виховання.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу.

Колегія судів зазначає, що позивачем не доведено наявність підстав для звільнення позивача з військової служби, передбачені п. «д» ч.6 ст. 26, п. «ґ» ч.8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу».

Таким чином, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом своїх прав, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту права, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З матеріалів справи слідує, що 24.05.2017 року позивач звернувся до відповідача з рапортом про розірвання контракту про проходження військової служби. Вказане питання розглядалося 08.06.2017 року на засіданні атестаційної комісії Сумського прикордонного загону та у задоволенні якого позивачу було відмовлено.

Позивач звертався до відповідача про надання рішення атестаційної комісії Сумського прикордонного загону від 08.06.2017 року №13. У зв'язку з ненаданням позивачу вказаного рішення позивач звернувся за правовою допомогою і на адвокатський запит від 14.06.2017 року №11 листом відповідача від 27.06.2017 року було надано витяг з протоколу засідання атестаційної комісії Сумського прикордонного загону від 08.06.2017 року №13.

З позовом до суду позивач звернувся 25.07.2017 року.

Враховуючи наведені вище обставини колегія суддів приходить до висновку про не пропущення позивачем строку звернення до суду з вказаним позовом.

Між тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи відповідача про порушення судом першої інстанції предметної підсудності даної справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу» державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Враховуючи, що відповідачем у справі є орган державної влади, то за приписами ч. 2 ст. 18 КАС України дана справа підсудна окружному адміністративному суду, а тому судом першої інстанції було порушено правила предметної підсудності при розгляді вказаної справи, що призвело до розгляду справи з порушенням норм процесуального права.

За таких обставин, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України задовольнити.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12.09.2017р. по справі № 577/3075/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови виготовлений 22.12.2017 р.