Справа № 754/6263/17
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 754/6263/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Журавська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Федотова І.В.

Коротких А.Ю.

при секретарі: Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними, стягнення недоплаченої суми адресної допомоги та відновлення виплат.

В обґрунтування позову зазначив, що має право на отримання допомоги внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року. На підставі постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року та додаткової постанови Деснянського районного суду м. Києві від 06 лютого 2017 року відповідач рішенням від 30 березня 2017 року здійснило позивачу нарахування допомоги внутрішньо переміщеним особам за період з 22 грудня 2015 року по 21 червня 2016 року у розмірі 14 400,00 грн. Однак, на звернення позивача від 21 квітня 2017 року про здійснення відповідних нарахувань за період з 22 червня 2016 року і до часу розгляду справи, відповідач відмовив у здійсненні призначення листом від 10 травня 2017 року за № 36-1346.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що чинним законодавством не передбачено обов'язку внутрішньо переміщених осіб звертатись з письмовою заявою до управлінь праці та соціального захисту населення кожні півроку для підтвердження свого права на допомогу.

Станом на 19 грудня 2017 року відповідачем не надано до суду письмових заперечень на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 жовтня 2016 року Деснянським районним судом м. Києва винесено постанову про часткове задоволення позовним вимог за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання поновити щомісячну адресну допомогу, а саме: визнано відмову Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації у наданні та перерахунку адресної допомоги на ім`я ОСОБА_3 - протиправною; зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації з 22 грудня 2015 року поновити ОСОБА_3 нарахування та виплату щомісячної адресної допомоги переміщеним особам на проживання відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505.

06 лютого 2017 року Деснянським районним судом м. Києва винесено додаткову постанову, якою доповнено постанову суду від 17 жовтня 2016 року у адміністративній справі за позовними вимогами ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, якою: визнано відмову Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації у наданні та перерахунку адресної допомоги на ім`я ОСОБА_3 та на двох його дітей - протиправною; зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації з 22 грудня 2015 року поновити ОСОБА_3 разом з неповнолітніми дітьми сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахування та виплату щомісячної адресної допомоги переміщеним особам на проживання відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва від 15 березня 2017 року додаткову постанову Деснянського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року залишено без змін.

На виконання вищезазначених судових рішень відповідач рішенням від 30 березня 2017 року здійснив нарахування позивачу з 22 грудня 2015 року по 21 червня 2016 року допомоги внутрішньо переміщеним особам у розмірі 14 400,00 грн., які були перераховані на особовий рахунок позивача.

21 квітня 2017 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації з письмовою заявою, в якій вказав про свою незгоду із формулою нарахування Управлінням виплаченої суми, зазначивши мотиви такої незгоди та просив Управління в досудовому порядку вирішити питання перерахунку допомоги за минулий період, починаючи з 22 червня 2016 року до часу звернення та нарахування її надалі.

Відповіддю від 10 травня 2017 року відповідач відмовив у здійсненні такого нарахування.

Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими та передчасними, оскільки позивач не виконав вимоги п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 та не подав для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк до відповідача заяву, яка б містила інформацію про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, та довідку про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім'ї.

Колегія суддів погоджується з даним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Перереєстрація безробітних, яких у подальшому було зареєстровано як внутрішньо переміщені особи, здійснюється державною службою зайнятості за місцем перебування фактичного проживання особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що Кабінет Міністрів України, зокрема, координує і контролює діяльність органів виконавчої влади щодо вжиття ними необхідних заходів із забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб відповідно до цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок №505).

Порядок № 505 визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Відповідно до п.2 Порядку № 505 щомісячна грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний період уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому п. 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний період не призначається.

Відповідно до п. 10 Порядку № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

За приписами п. 11 Порядку № 505 уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які виплачують на призначення грошової допомоги протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу.

З огляду на зазначені вище нормативно-правові акти, колегія суддів зазначає, що підставою для вирішення питання стосовно призначення відповідної допомоги на наступний шестимісячний період є подання до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому п. 5 цього Порядку) заяви встановленого зразка, за формою затвердженою Міністерством соціальної політики України.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що у відповідь на заяву позивача від 21 квітня 2017 року № М-493, відповідач лисом від 10 травня 2017 року № 36-1346 відмовив ОСОБА_3 у здійсненні нарахування та виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, у зв'язку з тим, що від позивача не надходило звернення встановленого зразка, за формою затвердженою Міністерством соціальної політики України.

З огляду на той факт, що позивач не надав до суду доказів його звернення до відповідача з заявою встановленого зразка, за формою затвердженою Міністерством соціальної політики України, та наданням документів, необхідних для вирішення питання стосовно можливості призначення позивачу допомоги внутрішньо переміщеним особам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що лист відповідача від 16 червня 2017 року містить інші підстави відмови у призначенні вказаної допомоги, оскільки вказаний документ прийнято після звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, тобто після 12 травня 2017 року, а обставини його прийняття не становлять підстав та предмету позову по справі № 754/6263/17.

Під час розгляду зазначеної справи в суді апеляційної інстанції апелянтом не доведено, що при постановленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції здійснив порушення норм матеріального чи процесуального права, або неповною мірою з'ясував обставини, що мають значення для її вирішення.

У зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Федотов І.В.

Коротких А.Ю.

Повний текст постанови виготовлено 19 грудня 2017 року.