Справа № 826/8290/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

23 жовтня 2017 року м. Київ № 826/8290/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., за участі секретаря судового засідання Морозової Я.В., розглядаючи в попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства освіти і науки України
провизнання незаконними та скасування рішень

На підставі ч.7 ст.160 в судовому засіданні 23.10.2017 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Окружному адміністративному суді міста Києва перебуває позов ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Міністерства освіти і науки України (надалі - відповідач, Міністерство), в якому позивач просить Суд:

- визнати незаконним та скасувати Наказ № 1502 від 22.12.2014 в частині скасування рішення спеціалізованої вченої ради К17.051.07 ДВНЗ «Запорізький національний університет» від 25 червня 2014 року протокол № 12 про присудження наукового ступеня кандидата юридичних наук зі спеціальності 12.00.07 «Адміністративне право і процес; фінансове право; інформаційне право» та відмовлено у видачі диплома кандидата юридичних наук ОСОБА_1 на підставі висновку;

- визнати незаконним та скасувати Наказ № 690 від 30.06.2015 року в частині затвердження рішення апеляційної комісії, утвореною для розгляду апеляції ОСОБА_1, залишивши в силі рішення Атестаційної колегії Міністерства від 22 грудня 2014 року про скасування рішення спеціалізованої вченої ради К17.051.07 ДВНЗ «Запорізький національний університет» від 25 червня 2014 року протокол № 12 про присудження наукового ступеня кандидата юридичних наук зі спеціальності 12.00.07 «Адміністративне право і процес; фінансове право; інформаційне право» та відмовлено у видачі диплома кандидата юридичних наук ОСОБА_1 на підставі висновку.

12 вересня 2017 позивачем через відділ документального забезпечення (канцелярію) Суду подано клопотання про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом. Вказане клопотання розцінюється Судом як клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, адже строк звернення до суду не є різновидом процесуальних строків, відповідно поновленню, в розумінні КАС України, не підлягає, натомість, Суд може визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду, про що поставновляється відповідна ухвала.

Разом з цим, під час розгляду справи в судовому засіданні 15.09.2017 представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі ст.100 КАС України. В подальшому, в судовому засіданні 23.10.2017 представником відповідача подано додаткові письмові пояснення до клопотання про залишення позову без розгляду.

Розглянувши вказані клопотання позивача та відповідача, а також додаткові письмові пояснення відповідача, Судом встановлено.

Як зазначає позивач, зокрема, в клопотанні про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та не заперечується відповідачем, в червні 2014 року в Запорізькому Національному університеті ОСОБА_1 захистив дисертацію на тему «Правовий статус позивача в адміністративному судочинстві», що було підтверджено рішенням спеціалізованої вченої ради ДВНЗ «Запорізький національний університет» від 25 червня 2014 року, протокол № 12 про присудження наукового ступеня кандидата юридичних наук зі спеціальності 12.00.07 «Адміністративне право і процес; фінансове право».

В подальшому, оскаржуваним Наказом Міністерства освіти та науки України № 1502 від 22.12.2014 року, скасовано вищевказане рішення спеціалізованої вченої ради ДВНЗ «Запорізький національний університет» від 25 червня 2014 року протокол № 12 про присудження наукового ступеня кандидата юридичних наук зі спеціальності 12.00.07 «Адміністративне право і процес; фінансове право; інформаційне право» та відмовлено у видачі диплома кандидата юридичних наук ОСОБА_1 на підставі висновку.

В квітні 2015 позивачем оскаржено Наказ №1502 від 22.12.2014 до Міністерства освіти і науки України.

30 червня 2015 року, за результатами оскарження позивачем Наказу №1502 від 22.04.2014, Міністерством освіти і науки України видано Наказ № 690 від 30.06.2015 року, яким, в тому числі, затверджено рішення апеляційної комісії, утвореної для розгляду апеляції ОСОБА_1, залишивши в силі рішення Атестаційної колегії Міністерства від 22 грудня 2014 року про скасування рішення спеціалізованої вченої ради К17.051.07 ДВНЗ «Запорізький національний університет» від 25 червня 2014 року протокол № 12 про присудження наукового ступеня кандидата юридичних наук зі спеціальності 12.00.07 «Адміністративне право і процес; фінансове право; інформаційне право» та відмовлено у видачі диплома кандидата юридичних наук ОСОБА_1 на підставі висновку.

Як зазначає позивач в абзаці 10 на другій сторінці заяви про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду:

«Таким чином, про існування наказу МОН № 690 від 30.06.2015 та висновків апеляційної комісії МОН мені стало відомо під час проведення конкурсу на посаду судді Верховного Суду в квітні 2017».

Частиною 4 ст.99 КАС України (в редакції від 05.01.2017) визначено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Оскільки позивач самостійно зазначає про те, що про існування наказу МОН №690 від 30.06.2015 та висновків апеляційної комісії МОН йому стало відомо в квітні 2017, з урахуванням положень ч.4 ст.99 КАС України, граничний місячний строк на звернення позивача до Суду з даним позовом сплинув в травні 2017, в той час як позивач звернувся до Суду з даним позовом лише 29.06.2017.

Разом з цим, Окружний адміністративний суд міста Києва також вважає за необхідне надати правову оцінку обставинам щодо дотримання позивачем загального шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Як вже зазначалось, позивач, не погодившись з рішенням Міністерства щодо скасування рішення спеціалізованої вченої ради про присудження наукового ступеня кандидата юридичних наук та відмови у видачі диплома кандидата юридичних наук, що відображено у наказі МОН від 22.12.14 № 1502, скористався можливістю оскаржити відповідне рішення, подавши 19.02.2015 до Міністерства апеляцію, яка надійшла до МОН 23 лютого 2015 року.

Питання утворення апеляційної комісії для розгляду апеляції ОСОБА_1 було винесено на засідання Атестаційної колегії, що відбулось 28 квітня 2015 року (зазначене рішення прийнято наказом Міністерства від 28 квітня 2015 №483).

В подальшому, Рішення апеляційної комісії за результатами розгляду скарги ОСОБА_1, було затверджено оскаржуваним в рамках даної справи наказом МОН від 30.06.2015 № 690.

Порядок розгляду апеляції на рішення Атестаційної колегії врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 № 567 «Про затвердження Порядку присудження наукових ступенів». Даним Порядком не передбачено обов'язку МОН повідомляти особисто скаржника щодо прийнятих рішень за результатами розгляду відповідної апеляції.

Разом з цим, відповідно до ч.6 ст.15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», всі накази міністерства оприлюднюються державною мовою на офіційному сайті міністерства в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Судом встановлено, що 30.06.2015 Міністерством на власному офіційному інтернет-сайті опубліковано повний текст оскаржуваного Наказу від 30.06.2015 №690, що підтверджується даним посиланням - http://old.mon.gov.ua/ua/about-ministry/normative/690::2015-06-30:2016-06-30:6187-/.

Таким чином, починаючи з 30.06.2015 позивач не був позбавлений можливості ознайомитись з вказаним наказом та реалізувати своє право на судовий захист в межах визначених строків.

Згідно з частиною першою статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Таким чином, підставою для звернення до суду із адміністративним позовом є порушення права позивача, внаслідок дії, бездіяльності чи рішень суб'єкта владних повноважень.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

В той же час, згідно зі статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) в рішенні «Іліан проти Туреччини», зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

В контексті наведеного, суд зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, що надає впевненості іншим учасникам правовідносин.

При цьому, саме позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. В іншому випадку - виникають підстави для зловживання процесуальними правами.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в частині другій статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Враховуючи те, що Міністерством освіти і науки України оскаржуваний Наказ №690 опубліковано на офіційному сайті 30.06.2015, Суд приходить до висновку, що про порушене право позивач мав змогу дізнатись в червні 2015, однак лише в червні 2017 позивач реалізував своє право на судовий захист в рамках даної справи.

При цьому, Суд відхиляє доводи позивача з приводу того, що про зміст висновку Апеляційної комісії позивач дізнався під час пленарного засідання ВККС щодо розгляду висновку ГРД відносно позивача, яке відбулось 09.06.2017 і лише 17.07.2017 позивач отримав від МОН копію оскаржуваного наказу та висновку, адже перебіг строку, в рамках якого особа має право звернутись до суду за захистом свої прав та інтересів, починає свій відлік не лише від моменту, коли особа фактично дізналась про порушене право, а й від моменту, коли така особа могла дізнатись про порушення своїх прав в рамках публічно-правових відносин, в даному випадку - 30.06.2015.

У п. 41 рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року «Пономарьов проти України» Суд вказав, що: <...>Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Стаття 99 КАС України визначає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, виходячи з наведеного в сукупності, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом у червні 2017 року відбулось поза межами шестимісячного строку, установленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом позивач не надав суду належних та допустимих доказів, у зв'язку з чим позов належить залишити без розгляду. В той же час, обставини, на які посилається позивач та які зазначені вище, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Беручи до уваги наведене та керуючись статтями 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду - відмовити.

2. Клопотання Міністерства освіти і науки України про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.

3. Позовну заяву залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.О. Григорович