Справа № 336/5377/17(2-а/336/487/2017)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2017 року справа № 336/5377/17(2-а/336/487/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м.Дніпрі апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 жовтня 2017 року у справі №336/5377/17 (суддя у 1 інстанції - Марко Я.Р., постанова ухвалена та складена 26 жовтня 2017 року в м.Запоріжжя) за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (далі відповідача), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо розрахунку йому пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік;

- зобовязати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перерахувати йому пенсію за віком з 01.02.2017 року відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати з якої сплачено страхові внески в Україні за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2009-2011 роки), забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією;

- стягнути з відповідача на його користь судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо розрахунку пенсії позивача, із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік.

Зобовязано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перерахувати позивачу пенсію за віком з 21.03.2017 року відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2009-2011 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Позовні вимоги про зобов'язання Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя провести позивачу перерахунок пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2009-2011 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, починаючи з 01.02.2017 року по 20.03.2017 року залишено без розгляду.

Стягнуто з Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, спросить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами, при цьому заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України застосовується за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. Позивач із заявою про призначення їй пенсії за віком до відповідача не зверталась, тому й рішення з цього приводу не приймалось, а листом від 07.08.2017 року відповідачем надано розяснення щодо права на пенсію за віком. Відсутність належного документа, який підтверджує звернення особи до ПФУ, не дає можливості останньому розглянути цю заяву відповідно до діючого законодавства.

Враховуючи викладене та те, що позивачу була призначена пенсія за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відсутні правові підстави для задоволення позову.

Позивач надав до суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких з доводами відповідача не погоджується. Зазначив, що з 28.05.2012 року набув право на призначення пенсії за віком на загальних підставах, умови для призначення якої передбачені ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, які передують зверненню з заявою про призначення пенсії. За наведених обставин, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, в редакції чинній на момент розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно змінити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на цей час перебуває на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, з 07.09.2007 року отримував пенсію за вислугу років призначену йому у відповідності до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику медицини.

28.05.2012 року позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та 28.05.2012 року звернувся до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою встановленої форми про призначення йому пенсії за віком.

Відповідачем було призначено позивачу пенсію за віком, при призначенні пенсії був врахований заробіток за періоди страхового стажу, зазначеного у частині 1 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тобто був застосований показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попередньої пенсії за вислугу років.

31.07.2017 року позивач звернувся до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою про перерахунок йому пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, тобто 2009-2011 роки.

Листом №297/Ч-1 від 07.08.2017 року Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя повідомило позивача про те, що його фактично переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, при розрахунку його пенсії за віком застосовується показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії (абз.1 частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший), а тому розмір пенсії розрахований вірно у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 2 того ж Закону, для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Відповідно до пункту «е» частини 1 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції, що діяла станом на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років), яким передбачалося, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Після отримання права на пенсію за вислугу років, позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

В свою чергу, позивач звернувся до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно доЗакону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем позивачу було призначено пенсію за віком та до розрахунку пенсії позивача взято показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакцій чинній на момент призначення позивачу пенсії за віком), заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади у галузі статистики, економіки, соціальної політики і фінансів; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені вчастині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначеначастиною другоюстатті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що відповідно до частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", однак у даному випадку із позивачем мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом. Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до спеціальних положень Закону України "Про пенсійне забезпечення", які передбачала інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", він звернувся вперше.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що підтверджується копією наданою ним трудової книжки.

З аналізу положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про пенсійне забезпечення" вбачається, що обрання особою пенсії за віком замість пенсії за вислугу років, є призначенням пенсії, а не переведенням з одного виду пенсії на інший.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, що до даних правовідносин не підлягає застосуванню частина 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Доказів того, що позивач надавав згоду на врахування зарплати із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії відповідачем суду не надано, а тому у відповідача не було підстав застосовувати такий показник середньої заробітної плати. Таким чином, відповідач зобов'язаний провести нарахування позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Враховуючи той факт, що у позивача право на пенсію за віком виникло вперше, то при визначенні розміру пенсійних виплат слід застосовувати норми передбачені частиною 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тобто при обчисленні пенсії брати розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Позивач просить зобов'язати відповідача перерахувати пенсію, починаючи з 01.02.2017 року, оскільки вперше він до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком звернувся 31.07.2017 року, тобто після 15 числа місяця, оскільки до суду він звернувся в межах шестимісячного строку для подачі адміністративного позову.

Згідно з частиною 2 статті 99 та частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною 1статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Позивач в адміністративному позові не ставить питання про поновлення строку на звернення до суду, зазначивши, що перерахунок пенсії має відбуватися з 01.02.2017 року.

Проте, позивач до суду з даним позовом звернувся лише у вересні 2017 року і згідно тексту позову та доданих до нього документів, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з вказаним позовом, а тому вимоги заявлені з 01.02.2017 року по 20.03.2017 року підлягають залишенню без розгляду.

Оскільки позивач, як вбачається з поштового штемпеля на конверті, звернувся до суду 21.09.2017 року, то вимоги позивача підлягають розгляду в межах шестимісячного строку з дня звернення позивач до суду, тобто з 21.03.2017 року.

Проте, задовольняючи адміністративний позов та зобовязуючи відповідача перерахувати розмір пенсії позивача з 21.03.2017 року судом першої інстанції не було враховано наступного.

Відповідно до ч.4 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи те, що з заявою про перерахунок пенсії позивач звернувся 31.07.2017 року та до цього часу з відповідною заявою він до відповідача не звертався, доказів протилежного до суду не надано, в силу приписів вищенаведеної норми, пенсія позивача підлягає перерахунку з першого числа наступного місяця, а саме з 01.08.2017 року.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню в частині визнання протиправними дій відповідача щодо розрахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік та зобовязання відповідача перерахувати пенсію позивача за віком з 01.08.2017 року відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Посилання апелянта на те, що з заявою установленої форми позивач не звертався та рішення про відмову у перерахунку пенсії не приймалось, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, а тому не приймаються до уваги, з огляду на зміст заяви позивача від 31.07.2017 року та лист відповідача від 07.08.2017 року №297/Ч-1. Слід зазначити, що у листі від 07.08.2017 року відповідачем самостійно було зазначено, що це є рішенням, яке може бути оскаржено до органів Пенсійного фонду України, а також у судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України. підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норму матеріального права, що призвело до помилкових висновків про наявність підстав для перерахунку пенсії позивача з неправильного вирішення питання в частині дати, з якої повинен бути здійснений перерахунок пенсії позивача 21.03.2017 року, а тому постанову суду першої інстанції слід змінити в цій частині.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя - задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 жовтня 2017 року у справі №336/5377/17 за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 жовтня 2017 року слова та цифри «з 21.03.2017 року» змінити на слова та цифри «з 01.08.2017 року».

Резолютивну частину постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 жовтня 2017 року доповнити абзацем п'ятим наступного змісту «В іншій частині позовних вимог - відмовити».

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 18.12.2017 року та відповідно до п.2 ч.5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

ОСОБА_3 ОСОБА_1

Судді Н.А.Олефіренко

ОСОБА_4