Справа № 825/2004/17
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року Чернігів Справа № 825/2004/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Стасюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Чернігівторф" до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зняття арешту з рахунків,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Чернігівторф" (далі ДП "Чернігівторф") звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, в якому просить зняти арешт з рахунків: №5300 розрахунки по заробітній платі, №15300 розрахунки по лікарняним, МФО 351005 в АТ "УкрСиббанк" Державного підприємства "Чернігівторф" ().

В обгрунтовання позовних вимог зазначає, що накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках призведе до повного зупинення виплат заробітної плати робітникам та потягне за собою порушення їх прав, охоронюваних законом. Крім того, на один з рахунків надходять кошти виключно пов'язані з виплатами по тимчасовій непрацездатності застрахованим особам і не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів або стягнення на підставі виконавчих документів.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Через канцелярію суду надав заяву, в якій розгляд справи просив провести без його участі.

Відповідач до суду також не з'явився. Через канцелярію суду надав свої заперечення, в яких зокрема, справи просив розглянути без участі його представника.

За таких обставин, враховуючи ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути спір по суті на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області перебуває зведене виконавче провадження ВП 31021237 про стягнення коштів з ДП "Чернігівторф".

У зв'язку з тим, що кошти за зведеним виконавчим провадженням не було сплачено, від стягувача (ОСОБА_1І.) надійшла письмова заява про необхідність накладення арешту на кошти боржника. В ході проведених виконавчих дій головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 24.11.2017 винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження у розмірі 95 148,04 грн, що містяться на рахунках: р/р 5300; р/р 8987; р/р 5300; р/р 501; р/р 5000; р/р 500.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Статтею 59 Закону України від 07.12.2000 № 2121 "Про банки та банківську діяльність" встановлено, що арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в п.3 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України. Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

Тобто, накладаючи арешт на кошти боржника, суб'єкт владних повноважень - відповідач, - повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Завданням відповідача у сфері виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є не лише дотримання формальної процедури виконання передбачених повноважень, а також і запобігання факту порушення відповідним рішенням прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження".

Під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження та примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб), в контексті ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" розуміють сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (ч.1 та п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи, передбачені рішенням (ст.10 Закону України "Про виконавче провадження").

За правилами ч.2 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. В свою чергу, ч.3 ст.52 Закону встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Тобто, законодавцем встановлено заборону на арешт коштів із спеціальним режимом використання та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Зокрема така заборона встановлена Законом України від 23.09.1999 № 1105 "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування" (зі змінами), згідно ст.34 якого, кошти, що перераховані для виплати допомог по тимчасовій непрацездатності можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. При цьому, страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Як вбачається з листа Чернігівського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, в IV кварталі 2017 року на підставі заяв-розрахунків, поданих ДП "Чернігівторф", на окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів (р/р 5300 в АТ "Укрсиббанк", МФО 351005) Чернігівським відділенням перераховано кошти для виплати допомог по тимчасовій непрацездатності працівникам позивача. Враховуючи, що вказані кошти не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону, суд дійшов висновку, що державним виконавцем протиправно накладено арешт на кошти, що перебувають на рахунку 5300 в АТ "Укрсиббанк" МФО 351005.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачем в АТ "УкрСиббанк" також відкритий розрахунковий рахунок №5300, який використовується для виплати заробітної плати та здійснення обовязкових платежів до бюджету. Тобто кошти, які знаходяться на цьому рахунку, використовуються з цільовим призначенням на виплату заробітної плати та обовязкових платежів до бюджету.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити таке.

Статті 43 та 48 Конституції України передбачають, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом та кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Тобто, накладення арешту на рахунки, кошти на яких використовуються для виплати заробітної плати працівникам, спричиняє порушення їх конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю. В свою чергу, арешт коштів на рахунку позивача також унеможливлює виконання ним своїх обовязків зі сплати податків та зборів.

Податковим кодексом України та Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату податків та єдиного збору.

Також відповідно до положень Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Крім того, зазначені вище рахунки не є єдиними у позивача, ним відкриті і інші рахунки, кошти на яких залишаються арештованими. Згідно постанови державного виконавця від 24.11.2017 ним накладено арешт ще на 4 рахунки позивача в АТ "Укрсиббанк", кошти на яких можуть бути використані для задоволення вимог кредиторів або звернуто стягнення.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність арешту коштів на рахунках №5300 та №5300, МФО 351005 в АТ "УкрСиббанк" Державного підприємства "Чернігівторф" (), а тому адміністративний позов належить задовольнити.

Відповідно до ст.88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі. Згідно ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа

Враховуючи, що судове рішення ухвалено на користь Державного підприємства "Чернігівторф", якому було відстрочено сплату судового збору, з Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області підлягають стягненню судові витрати на користь Державного бюджету України у розмірі 1 600,00 грн.

Керуючись ст.ст. 41, 88, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Зняти арешт з рахунків: №5300 розрахунки по заробітній платі, №15300 розрахунки по лікарняним, МФО 351005 в АТ "УкрСиббанк" Державного підприємства "Чернігівторф" ().

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (проспект Миру, 21а, м.Чернігів, 14000) на користь Державного бюджету України 1 600,00 грн (одна тисяча шістсот гривень) судових витрат на наступні реквізити: отримувач коштів УК у м.Чернігові/м.Чернігів/22030101, код отримувача (код ЄДРПОУ) 38054398, Банк отримувача ГУ ДКСУ у Чернігівській області, код банку отримувача (МФО) 853592, рахунок отримувача 4002, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу *;101; (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб), судовий збір, Чернігівський окружний адміністративний суд.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк