Справа № 803/940/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/9894/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Гулида Р.М. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській обл. на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.09.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській обл. про зобовязання нарахувати та виплатити індексацію заробітної плати та компенсацію втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати (суддя суду І інстанції: ОСОБА_4, місце ухвалення: м.Луцьк, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 04.09.2017р.),-

В С Т А Н О В И Л А:

27.07.2017р. позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому просила зобовязати відповідача ОСОБА_2 обєднану державну податкову інспекцію /ОДПІ/ Головного управління /ГУ/ ДФС у Волинській обл.:

провести нарахування та виплату недонарахованої суми індексації заробітної плати за період з 01.06.2008р. по 31.06.2012р. у розмірі 10996 грн. 52 коп.;

провести нарахування та виплату суми компенсації частини заробітної плати у звязку із порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період з 01.06.2008р. по 31.06.2012р. (а.с.2-5, 41-48).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04.09.2017р. заявлений позов задоволено; зобов'язано відповідача ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Волинській обл. нарахувати і виплатити ОСОБА_3 недонараховану суму індексації заробітної плати за період з 01.06.2008р. по 30.06.2012р., а також суму компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за вищевказаний період (а.с.89-95).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Волинській обл., яка покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.100-101).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судові рішення по справі № 2а/0370/4007/12 за позовом Нововолинської ОДПІ ДПС до Територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській обл. про визнання протиправним та скасування припису не стосуються безпосередньо позивача, через що не можуть мати преюдиційного значення. Таким чином, у сторін є відсутніми документи (докази), які підтверджують правомірність заявлених позовних вимог.

Також компенсація працівникам втрати частини заробітної плати нараховується у зв'язку із порушенням строків її виплати (тобто, вже нарахованої, але не виплаченої в строки, передбачені чинним законодавством). Оскільки позивачем заявлена вимога про нарахування компенсації щодо оспорюваних сум (індексації заробітної плати), то і підстави для такої компенсації є відсутніми.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_3 була прийнята згідно наказу Нововолинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській обл. № 72-о від 26.08.2004р. на посаду державного податкового інспектора адміністрування облікових показників відділу інформатизації та обліку Нововолинської ОДПІ (а.с.14, 16).

Наказом Нововолинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській обл. № 1-о від 08.01.2014р. позивач звільнена з посади на підставі п.5 ст.36 КЗпП України в порядку переведення в Сарненську ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській обл. (а.с.15).

На виконання звернення Управління СБ України у Волинській обл. № 54/3-4802 від 19.09.2012р. ОСОБА_2 ОДФІ проведено перевірку дотримання вимог чинного законодавства при нарахуванні та виплаті індексації грошових доходів службовим особам Нововолинської ОДПІ за період з 01.01.2008р. по 01.08.2012р., про що складено довідку від 12.10.2012 (а.с.57-61).

Проведеною перевіркою встановлено порушення відповідачем виконання вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», що призвело до недоотримання працівниками Нововолинської ОДПІ індексації заробітної плати за період з 01.01.2008р. по 01.08.2012р. на загальну суму 182754 грн. 03 коп., в тому числі і позивачем.

На підставі висновків цієї перевірки прокуратурою Волинської обл. скеровано на адресу Територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській обл. лист № 07/1-1367 вих.12 від 05.11.2012р., яким доручено провести перевірку дотримання законодавства про оплату праці службовими особами Нововолинської ОДПІ.

За результатами перевірки Територіальною державною інспекцією з питань праці у Волинській обл. складено Акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 03-21-021/0462 від 16.11.2012р. (а.с.62-64) та винесено припис № 03-01-04/0462-0398 від 16.11.2012р. (а.с.65-67).

Із змісту вищевказаного припису слідує, що індексація заробітної плати проводилась Нововолинською ОДПІ з порушенням п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, а саме: при нарахуванні індексації заробітної плати кожне підвищення складової заробітної плати вважалось базовим без врахування того, що розмір належної індексації заробітної плати в даному місяці перевищував розмір підвищення доходів працівника, в результаті чого працівникам безпідставно було відмовлено в проведенні індексації доходів. В період з 01.01.2008р. по 01.08.2012р. на підставі наказів Нововолинської ОДПІ працівникам проводились виплати, які носять стимулюючий характер, з одночасним ненарахуванням і невиплатою індексації, яка носить обовязковий характер, що суперечить вимогам ст.ст.22, 33 Закону України «Про оплату праці».

За результатом перевірки зобовязано податковий орган дотримуватись вимог п.п.2, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., та постанови КМ України № 526 від 13.06.2012р.

Зазначений припис був оскаржений Нововолинською ОДПІ до суду та постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11.01.2013р. в справі № 2а/0370/4007/12 відмовлено в задоволенні цього позову. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2014р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.10.2015р. рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.17-29).

Вирішуючи наведений спір колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, реалізовує програми професійно - технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структуру заробітної плати визначено ст.2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до п.п.2.2.7, 2.2.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затв. наказом Державного комітету статистики України № 5 від 13.01.2004р., суми виплат, повязаних з індексацією заробітної плати працівників та суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати входять до складу фонду додаткової заробітної плати.

Таким чином, суми індексації заробітної плати та компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додатковою заробітною платою).

Відповідно до ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, які згідно зі статтею 19 цього ж Закону є обовязковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Статтею 33 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Зокрема, відповідно до ст.ст.1, 2 вказаного Закону індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у звязку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у звязку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Індекс споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників обчислюється відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., згідно з п.1-1 якого таке обчислення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003р. № 491-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно з п.2 вказаного Порядку індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Пунктом 5 цього Порядку визначено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення.

Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком, починаючи з наступного за базовим місяця.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить суму підвищення доходів випереджаючим шляхом у базовому місяці.

Вказаним Порядком також визначено, що індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Звідси, приписами чинного законодавства встановлений обовязок для підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Приписом Територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській обл. № 03-01-04/0462-0398 від 16.12.2012р. встановлено, що основним нормативним документом, який регулює умови оплати праці Нововолинської ОДПІ є постанова КМ України № 268 від 09.03.2006р. «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Відповідно до зазначеної постанови останнє підвищення посадових окладів працівників відбулось у лютому 2008 року, а тому базовим періодом для обчислення індексації заробітної плати працівників, які працюють в установі з лютого 2008 року і в яких не зростали доходи на суму, що перевищує розмір індексації, є лютий 2008 року.

Перевіркою встановлено, що індексація заробітної плати Нововолинською ОДПІ проводилась з порушенням п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., а саме при нарахуванні індексації заробітної плати кожне підвищення складової заробітної плати вважалося базовим, без врахування того, що розмір належної індексації заробітної плати в даному місяці перевищував розмір підвищення доходів працівника, в результаті чого працівникам безпідставно було відмовлено в проведенні індексації доходів.

У період 01.01.2008р. - 01.08.2012р. працівникам Нововолинської ОДПІ проводились виплати, які носили стимулюючий характер, з одночасним ненарахуванням і невиплатою індексації, яка носить обовязковий характер, що суперечить вимогам ст.ст.22, 33 Закону України «Про оплату праці».

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт ненарахування та невиплати працівникам Нововолинської ОДПІ, в тому числі і позивачу, суми індексації заробітної плати у період 01.01.2008р. - 01.08.2012р. відповідно до вимог чинного законодавства.

Водночас, під час судового розгляду справи відповідачем не представлено доказів на спростування невиплати суми індексації позивачу.

Із урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позовна вимога щодо нарахування та виплату недонарахованої суми індексації заробітної плати за період з 01.06.2008р. по 30.06.2012р. є підставною.

При цьому, суд обґрунтовано не врахував розрахунок суми індексації заробітної плати, наданий ОСОБА_3, з якого слідує, що у період з 01.06.2008р. по 30.06.2012р. недоплачена сума індексації заробітної плати становить 10996 грн. 52 коп. (а.с.34-35), оскільки в даному розрахунку нарахування проведено за повний місяць роботи, не враховані фактично відпрацьовані дні та дні, протягом яких позивач перебувала у відпустці, на лікарняному, що вплинуло на розмір індексації, яка нараховується лише за фактично відпрацьований час.

Як вбачається з розрахунку сум індексації, який наданий відповідачем, недоплачена сума індексації заробітної плати ОСОБА_3 складає 8628 грн. 40 коп. (а.с.86-87).

Із урахуванням наведеного, виходячи з наданих ст.162 КАС України (у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді першої інстанції) повноважень в частині обрання способу захисту прав, свобод, інтересів позивача, судом першої інстанції обрано вірний спосіб захисту прав позивача шляхом зобовязання відповідача провести нарахування та виплату позивачу недонарахованої суми індексації заробітної плати за період з 01.06.2008р. по 30.06.2012р.

Неприйнятними вважає колегія суддів покликання апелянта на те, що у довідці, яка була складена посадовою особою ОСОБА_2 ОДФІ від 12.10.2012р., не було виявлено порушень щодо нарахування та виплати індексації заробітної плати безпосередньо ОСОБА_3Т, оскільки згідно вказаної довідки працівниками Нововолинської ОДПІ недоотримано індексації заробітної плати за період з 01.01.2008р. по 01.08.2012р. на загальну суму 182754 грн. 03 коп.

Разом з тим, у зазначений період позивач працювала у Нововолинській ОДПІ та їй нараховувалась сума індексації заробітної плати в меншому розмірі, ніж це було визначено законодавством, що стверджується довідками про заробітну плату (а.с.10-13).

Згідно з абз.8 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтями 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

З аналізу вищенаведеного вбачається, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати нараховується у звязку з порушенням строків її виплати, тобто вже нарахованої суми заробітної плати, але не виплаченої в строки, передбачені чинним законодавством.

Оскільки відповідачем неправомірно недонараховано позивачу суму індексації заробітної плати за період з 01.06.2008р. по 30.06.2012р., через що остання безсумнівно понесла втрати частини доходів, тому підлягають задоволенню позовні вимоги щодо нарахування та виплату позивачу суми компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за вищевказаний період.

Оскільки Нововолинська ОДПІ реорганізована шляхом приєднання до ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Волинській обл. відповідно до постанови КМ України № 892 від 04.11.2015р., тому судом першої інстанції правильно визначено відповідача у справі.

В частині дотримання позивачем строків звернення до суду із розглядуваним позовом слід врахувати, що приписами ч.2 ст.233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Також в рішенні Конституційного Суду України № 9рп/2013 від 15.10.2013р. вказано, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Звідси, позивачем дотримані строки звернення до суду із розглядуваним позовом.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення.

Окрім цього, колегія суддів підкреслює, що чинним законодавством не передбачено імперативної норми на обовязок суду щодо визначення та стягнення конкретної суми спірних індексації та компенсації під час вирішення такої категорії справ (така вимога передбачена лише у справах щодо поновлення на публічній службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу).

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстави для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській обл. на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.09.2017р. в адміністративній справі № 803/940/17 залишити без задоволення, а вказану постанову суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_2 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Дата складення повного судового рішення: 21.12.2017р.