Справа № 214/6301/17
Суддя: Гринь Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/6301/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 грудня 2017 року Суддя Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до В.о. заступника начальника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі, суд -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2, звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить скасувати постанову В.о. заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення від 30.10.2017 щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.ст. 164-1 ч.1, 165-1 ч.4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування позову позивач посилається на безпідставність та необґрунтованість винесеної 30.10.2017 відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення, а саме про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 165-1, ч.1 ст. 164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Так, висновки про наявність вищевказаних порушень ґрунтуються на результатах документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі за текстом ФОП ОСОБА_2А.), що викладені в Акті перевірки від 18.08.2017 №9321/04-36- та Акті позапланової перевірки № 1208/04-36-13-05/272421509 від 15.09.2017. Після того, 23.10.2017 складено протоколи про адміністративне правопорушення за номерами 238 та 239.

Зокрема позивач вказує, що постанова про накладення адміністративного стягнення винесена без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто позивача. При цьому, Акт планової виїзної перевірки від 18.08.2017 №9321/04-36- підписаний нею із зауваженнями, які були надані у встановленому порядку в обґрунтування того, що нею не порушувалися вимоги чинного податкового законодавства. Однак, контролюючий орган направив позивачу податкове повідомлення - рішення. На теперішній податкове рішення повідомлення № НОМЕР_1 від 19.09.2017 року та висновки Акту від 15.09.2017 оскаржуються позивачем до Державної фіскальної служби України. З огляду на викладене, податкове повідомлення-рішення від 19.09.2017 є неузгодженим до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Отже, на даний момент відсутні правові підстави для сплати позивачем визначених контролюючим органом сум податкових зобов'язань за вказані ним порушення податкового законодавства. Вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.10.2017 р. складена всупереч тому факту, що не був встановлений склад адміністративного правопорушення. Крім того, зазначила, що на момент винесення оскаржуваної постанови сплинув строк притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач до судового засідання не з'явився, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

За викладених обставин, враховуючи, що в судове засідання не прибули всі особи, що беруть участь у розгляді справи, та за відсутності потреби у заслухати свідка чи експерта, у відповідності до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.

18.08.2017 контролюючим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2, висновки якої викладені в Акті перевірки від 18.08.2017 року №9321/04-36-13-05/9 та Акті позапланової перевірки на підставі заперечення до акту документальної перевірки №1208/04-36-13-05/272421509 від 15.09.2017 року.

За результатами перевірки складено протокол №238 від 23.10.2017 щодо ОСОБА_2, про вчинення останньою адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 165-1 КУпАП, яке виявилося у неповному нарахуванні єдиного внеску за 2016 рік (а.с. 56-57) та протокол № 239 від 23.10.2017 щодо ОСОБА_2 про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-1 КУпАП про неналежне ведення книги обліку та доходів та витрат за 2014, 2015 роки та включення до декларації перекручених даних в результаті чого занижений оподаткований дохід за 2016 рік(а.с. 60-61).

30.10.2017 виконуючим обовязків заступника начальника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3, розглянуто протоколи №238 та № 239 від 23.10.2017 і додані до них матеріали справи про адміністративні правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, а саме про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 165-1, ч.1 ст. 164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 9-10).

При цьому, ФОП ОСОБА_2, не погодившись з висновками викладеними в Акті перевірки від 15.09.2017 № 1208/04-36-13-05/272421509 та подала скаргу до Державної фіскальної служби України (а.с. 55).

Відповідно до пп. 56.15 ст. 56 Податкового кодексу України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

На підставі пп. 56.17.3. ст. 56 Податкового кодексу України, процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

З системного аналізу пунктів 56.15, 56.17 ст. 56 Податкового кодексу України слідує, що податкове повідомлення-рішення від 19.09.2017 є неузгодженим до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Таким чином, податковим законодавством передбачено процедуру оскарження рішень, дій або бездіяльності органів ДФС та поширено презумпцію невинуватості на процедуру оскарження. Враховуючи те, що ФОП ОСОБА_2, оскаржує в досудовому порядку Акт перевірки, на даний час відсутні узгоджені податкові повідомлення-рішення, відповідно відсутній склад правопорушення.

З чого слідує, що відсутні достатні підстави для підтвердження наявності до включення до декларації перекручених даних в результаті чого занижений оподаткований дохід за 2016 рік; неналежного ведення книги обліку доходів та витрат за лютий, березень, грудень 2014р., січень, березень, липень, вересень 2015р. та порушення порядку нарахування єдиного внеску, що призвело до заниження єдиного внеску за 2016 рік.

Отже, на даний момент відсутні правові підстави для сплати ФОП ОСОБА_2 визначених контролюючим органом сум податкових зобов'язань за вказані у актах порушення податкового законодавства.

Тобто до моменту закінчення процедури адміністративного оскарження та прийняття остаточного рішення з даного питання ДФС України, фактів порушення податкового законодавства ОСОБА_2 не встановлено.

Окремо слід зауважити, що відповідач, розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, не врахував норми ст.ст. 38, 247 КУпАП, виходячи з такого.

Згідно з оскаржуваної постанови ОСОБА_2, допустила неналежне ведення книги обліку доходів та витрат за лютий, березень, грудень 2014р., січень, березень, липень, вересень 2015 р.

Враховуючи наведене, можна зробити висновок, що порушення з момент вчинення даного правопорушення пройшло понад 2 роки.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, я але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Таким чином, на момент розгляду даної справи - 30.10.2017, закінчився трьохмісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності. Однак, при винесенні оскаржуваної постанови це не було взято до уваги, та призвело до порушення конституційних прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

З огляду на сукупність викладених обставин, зважаючи на те, що при винесенні 30.10.2017, постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2, відповідач, дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень; а також з огляду на те, що на дату розгляду справу сплинув строк притягнення до адміністративної відповідальності, що визначений ст. 38 КУпАП то суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.10.2017 підлягає скасуванню, а справа закриттю, відтак позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП, ст.ст. 5, 205, 246, 286 КАС, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до виконуючої обов`язки заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову виконуючої обов`язки заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області ОСОБА_3, м. Дніпро, вул. Сімферопольська,17-а, , про накладення адміністративного стягнення від 30.10.2017 щодо ОСОБА_2, за вчинення правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 165-1, ч.1 ст. 164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Гринь Н.Г.