Справа № 296/8050/16-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шалота К.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" грудня 2017 р. Справа № 296/8050/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "09" серпня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання нечинним висновку , -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Корольовського районного суд м.Житомира з позовом до виконкому Житомирської міської ради про визнання нечинним висновку Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради №2017/13 від 16.08.2011 року.

Позов обґрунтовано тим, що оспорюваний висновок управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради №2017/13 від 16.08.2011 року містить невірне зазначення розташування фрагменту земельної ділянки щодо надання якої подано заяву, містить інформацію, що не відповідає Генеральному плану міста Житомира та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відсутністю детального плану території за адресою пров.1-й Винокурний,7, а також невідповідність вказаної у висновку інформації щодо знаходження спірної земельної ділянки для будівництва гаража в межах «червоних ліній» та його неспівпадіння з уточненим генеральним планом м. Житомира, затвердженого рішенням міської ради від 09.12.2005 року №583, вказується про невідповідність висновку вимогам Земельного кодексу України щодо отримання земельної ділянки «за місцем проживання», а також суперечність висновку з іншим висновком управління №72/2013.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 09.08.2017 у задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою (в редакції від 09.10.2017 року та 21.12.2017 року), в якій вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи слідує, що 04.07.2011 року ОСОБА_3 звернувся до голови Житомирської міської рад з клопотанням, в якому просив надати дозвіл на одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення будівництва індивідуального гаража розміром 0,01 га за адресою Малікова,6 (а.с. 58).

У висновку Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради від 16 серпня 2011 року №2017/13 щодо попереднього розгляду матеріалів виділення у власність земельної ділянки площею 0,01 га по вул.Малікова,6 було вказано, що спірна земельна ділянка відповідно до Генерального плану міста Житомира, затвердженого рішенням міської ради від 26.12.2001 р. №266 за функціональним призначенням відноситься до території багатоповерхової житлової забудови, а відповідно до проекту «червоних» ліній вулиць та доріг м. Житомира, затвердженого рішенням сесії від 09.12.05 №583 земельна ділянка для будівництва гаража знаходиться в червоних лініях Малікова (а.с. 62).

Також у вищевказаному висновку від 16 серпня 2011 року №2017/13 було відмічено, що гаражне будівництво в м.Житомирі передбачене лише на земельних ділянках, які знаходяться в користуванні гаражних кооперативів, або на присадибних земельних ділянках індивідуальних житлових будинків, які знаходяться у власності або в користуванні їх мешканців.

За вказаних обставин Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища вважало за неможливе виділення у власність земельної ділянки по вул.Малікова площею 0,01 га для будівництва гаража.

Пунктом 9.10 рішенням Житомирської міської ради від 24.10.2011 №220, ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0100 га по Малікова,6 у користування для будівництва гаража з підстав невідповідності Генеральному плану міста функціонального призначення (висновок управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 16.08. 11 №2017/13 (а.с.98).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції посилався, на те, що висновок управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища - структурного підрозділу виконкому Житомирської міської ради від 16.08.2011 р. №2017/13, не містить в собі ознак ані нормативного акта, ані акта індивідуальної дії, а тому не є рішенням суб'єкта владних повноважень та не породжує певних правових наслідків, спрямованих на регулювання тих чи інших суспільних відносин, які б мали обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до роз'яснення Вищого адміністративного суду України, викладеним у листі від 01.06.2010 № 781/11/13-10 нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Індивідуальні акти стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно- правових відносин, обумовлених цими актами.

Тобто, правові акти індивідуальної дії - це рішення, дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, і які є актом одноразового застосування.

Дії суб'єкта владних повноважень - активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду у цьому порядку, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Окрім того, спірний висновок не містить ознак рішення суб'єкту владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії. Даний висновок не породжує жодних юридичних наслідків, не впливає на права та обов'язки сторін. Висновок є носієм доказування при наявності спору про виділення у власність земельної ділянки, висновок несе виключно інформативний характер та не породжує правових наслідків.

Відповідно до вимог ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "09" серпня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_2

Повний текст постанови складено "21" грудня 2017 р.