Справа № 389/1818/17
Суддя: Тьор Є. М.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/389/130/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Тьор Є.М.

при секретарі - Баланюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам'янка Кіровоградської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Косенка С.М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №451395 від 08.07.2017 року.

Вимоги обґрунтував тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №451395 від 08.07.2017 року, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.1 КУпАП - керування транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних норм і стандартів та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Зазначив, що 08 липня 2017 року, близько 01 год. 30 хв., він розпочинаючи рух на автомобілі Volkswegen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1, перевірив технічну справність основних елементів авто, а саме: коліс, шин, гальмівної системи, рульового керування, двигуна та світлових приладів. Всі вузли та агрегати на момент перевірки були у справному робочому стані. Рухаючись по проспекту М.Бажана, м. Київ, його наздогнав автомобіль патрульної поліції подаючи сигнал зупинитися. Після зупинки співробітник поліції пояснив причину зупинки тим, що він нібито керував транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світових приладів (темної пори доби) не горів лівий задній габарит. На що він пояснив інспектору, що перед початком руху перевірив справність агрегатів автомобіля, в тому числі і всіх світлових приладів, під час руху не зупинявся, а тому помітити під час руху, що один задній габаритний вогонь не світиться він фізично не міг. Вказав, що в присутності інспектора він просив останнього дати йому можливість здійснити заміну перегорівшої лампочки чи запобіжника та продовжити рух. Однак, його пояснення співробітник поліції не прийняв до уваги, переписавши на аркуш паперу його дані, водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію автомобіля та повернувся до свого службового автомобіля. Оскільки, у нього в автомобілі завжди є комплект ламп та запобіжників, він почав здійснювати замін запобіжників та встановлювати причину несправності. Приблизно через 10 хвилин відповідач знову підійшов до нього, пояснивши, що йому необхідно поставити підпис на постанові про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Підписувати будь що він відмовився, оскільки не вважав себе винним у порушенні Правил Дорожнього руху та усунувши несправність продовжив рух. Вважає, що накладене адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи, а дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутність.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату,час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заперечення на позов в якому зазначив, що оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року. Інспектор розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства та обґрунтовано прийняв рішення про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Вважає, пояснення викладені позивачем у позовній заяві, щодо відсутності в його діях порушень Правил дорожнього руху та відповідно складу адміністративного правопорушення, а також посилання на нібито вчинені відповідачем порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення хибними, безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.19 КАС України, адміністративні позови з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання позивача.

Судом встановлено, що 08 липня 2017 року УПП у м. Києві інспектором поліції Косенком С.М. було винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, а саме за те що, водій керував автомобілем Volkswegen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 з непрацюючим лівим габаритом, чим порушив п.31.4.3 ПДР.

Згідно ч.1 ст. 121 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно п. 19.1 ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

П. 31.4.3 ПДР України на порушення якого вказував відповідач при винесенні спірної постанови, передбачено, що зовнішні світлові прилади:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Отже, керування автомобілем з непрацюючим лівим габаритом на автомобілі не можна віднести до несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), яка забороняє його експлуатацію.

Як встановлено ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1.на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2.з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3.обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4.безсторонньо (неупереджено);

5.добросовісно;

6.розсудливо;

7.з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8.пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9.з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10.своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з того, що відповідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Правомірність прийняття оскарженого рішення відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, у суді не доведена.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Під час розгляду справи відповідачем не дотримано вимог закону, яким приписано забезпечувати точне й правильне застосування матеріальних і процесуальних адміністративно-правових норм з метою з'ясування всіх обставин вчинення адміністративного правопорушення та правильної юридичної кваліфікації, яка б виключала сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні проступку, за вчинення якого на певну особу накладається конкретне стягнення.

Зокрема, відповідачем не було вжито всіх заходів для забезпечення всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, що і потягло прийняття такого неоднозначного суперечливого рішення.

Однак, інспектор виніс постанову, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, не враховуючи пояснення останнього, надані під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення. Пункт ПДР 31.4.3 ним порушений не був, тому застосування до нього покарання передбаченого ч.1.ст.121. КУпАП як за керування транспортними засобами, що мають несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) є неправомірним.

Згідно п. 31.5 ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. Після винесення постанови, виконуючи вимоги ПДР України, позивачем на місці зупинки була проведена заміна лампи габаритного вогню.

Однак, з дослідженого відеозапису з нагрудної камери відповідача, встановлено, що даний відеозапис є неповним та складається з двох частин, які не містять запису дій позивача, стосовно здійснення ним заміни запобіжників, що по суті відповідає вимогам п. 31.5 ПДР України.

Крім того, з даного відеозапису вбачається, що попередження, які відповідач робить позивачу не відповідають діям останнього, оскільки почавши з'ясовувати причину зупинки, працівник поліції пояснив, що не горів лівий задній габарит. На пояснення позивача щодо скоєння правопорушення, працівник поліції почав вимагати посвідчення водія, посвідчення про реєстрацію автомобіля і страховий поліс. Після чого, на запитання позивача про причину необхідності надання даних документів, інспектор, без наявних на те підстав, попереджає позивача про застосування фізичної сили, стверджуючи, що його поведінка є злісною непокорою.

Згідно з п.3 ч.1 ст.293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може скасувати постанову та закрити справу.

Відповідно до ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на те, що відсутні докази наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КпАП України, суд вважає факт порушення позивачем вимог ПДР України не підтверджений достовірними та достатніми доказами.

Таким чином, суд констатує факт, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 була винесена з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Крім цього, позивачу підлягає поновленню пропущений строк звернення до суду, як пропущений з поважних причин, що підтверджується наданими доказами.

На підставі викладеного та ст.ст. 280, 283, 287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 99, 100, 161, 158-163 Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом.

Позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Косенка С.М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Косенка Сергія Миколайовича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №451395 від 08 липня 2017 року.

Судові витрати віднести по фактично понесеним.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги, у разі застосування судом ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Знам'янського міськрайонного суду

Кіровоградської області Є.М.Тьор