Справа № 804/1748/16
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2017 рокусправа № 804/1748/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Головко О.В.

судді: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з питань праці на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Гончарова І.А., судді Кононенко О.В., Сидоренко Д.В., від 05 липня 2017 року в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Товариство технічного нагляду ДІЕКС»

до Державної служби України з питань праці

про визнання протиправним та скасування наказу,-

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Товариство технічного нагляду ДІЕКС» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Держпраці від 24.03.2016 № 28 «Про анулювання пункту 1.9 наказу Державного департаменту промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 08.06.2006 № 95».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Спільне українсько-німецьке підприємство «Товариство технічного нагляду ДІЕКС» є правонаступником ТОВ «СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-НІМЕЦЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТЮФ НОРД - ДІЕКС», є юридичною особою та зареєстровано Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 04.04.2003.

Згідно з наказом Державного департаменту промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду № 95 від 08.06.2006, ТОВ «Спільне українсько-німецьке підприємство «Товариство технічного нагляду ДІЕКС» призначено уповноваженою організацією для здійснення функцій щодо: проведення первинного технічного огляду устаткування підвищеної небезпеки перед введенням його в експлуатацію; проведення позачергового технічного огляду у разі закінчення граничного строку експлуатації, виникнення аварії або пошкодження, спричинених надзвичайною ситуацією природного чи техногенного характеру; ведення обліку даних про технічний стан устаткування щодо обладнання для основних виробництв хімічної, біологічної, нафтохімічної, нафтогазодобувної та нафтогазопереробної промисловості, обладнання, призначеного для застосування у вибухонебезпечному середовищі, парових і водогрійних котлів, у тому числі содорегенераційних та тих, що працюють під тиском понад 0,07 МПа, трубопроводів пари та гарячої води з робочим тиском пари понад 0,07 МПа і температурою води вище 115 градусів за Цельсієм, підіймальних споруд, електроустановок та електрообладнання.

У зв'язку із надходженням на Урядову гарячу лінію заяви фізичної особи ОСОБА_1, за дорученням Голови Державної служби України з питань праці від 18.03.2016, вих. № 2937/1/10.2-ДП-16, на підставі наказу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 18.03.2016 № 257-П було проведено позапланову перевірку ТОВ «Спільне українсько-німецьке підприємство «Товариство технічного нагляду ДІЕКС» щодо перевірки документів, на підставі яких суб'єкта господарювання визнано уповноваженою організацією.

За результатами перевірки складено Акт від 22.03.2016 № 2.2/03-08, в якому, зокрема, викладено висновок про порушення позивачем пункт 6 Порядку визначення уповноважених організацій, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 687, затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці України від 17.05.2005 № 87, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 червня 2005 року за № 610/10890.

На підставі Акту перевірки Державною службою України з питань праці винесено наказ від 24.03.2016 № 28 «Про анулювання пункту 1.9 наказу Державного департаменту промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 08.06.2006 № 95».

Вказаний наказ є предметом судового оскарження в даній адміністративній справі.

Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваного наказу, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 3 Порядку визначення уповноважених організацій, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 687, затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці України від 17.05.2005 № 87, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 червня 2005 року за №610/10890, в редакції, чинній на час прийняття наказу Державного департаменту промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 08.06.2006 № 95, призначення уповноважених організацій здійснює Держнаглядохоронпраці України на підставі рішення комісії з визначення уповноважених організацій (далі - комісія), склад якої затверджується у встановленому порядку Держнаглядохоронпраці України, та з урахуванням пропозицій центрального органу виконавчої влади відповідної галузі щодо спроможності суб'єкта господарювання виконувати функції, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 687.

Відповідно до п. 6 Порядку суб'єкт господарювання може бути призначений уповноваженою організацією, якщо він: є юридичною особою; має дозвіл Держнаглядохоронпраці України на проведення експертного обстеження та технічного огляду устаткування, щодо якого це визначено нормативно-правовими актами з охорони праці; задовольняє критеріям незалежності, тобто його діяльність не пов'язана з проектуванням, виготовленням, постачанням, придбанням, володінням, користуванням, монтажем, налагоджуванням, технічним обслуговуванням, ремонтом, модернізацією, реконструкцією чи заміною устаткування; має у штаті не менше 10 експертів технічних з промислової безпеки, навчених згідно з Типовим положенням про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затвердженим наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 № 15 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.02.2005 за № 231/10511, та фахівців неруйнівного контролю, які атестовані згідно з Правилами атестації фахівців неруйнівного контролю, затвердженими наказом Держнаглядохоронпраці України від 06.05.97 118 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 02.09.97 за N 374/2178, і працюють на постійних засадах у кількості: не менше двох експертів технічних з кожного напряму експертної діяльності або не менше п'яти у заявленій галузі; не менше двох фахівців другого рівня кваліфікації з кожного методу неруйнівного контролю, визначеного нормативно-правовими актами з охорони праці та організаційно-методичними документами, з кожного виду устаткування або не менше трьох фахівців другого рівня кваліфікації з кожного методу неруйнівного контролю, визначеного нормативно-правовими актами та організаційно-методичними документами, у заявленій галузі; має власні випробувальні та/або діагностичні лабораторії для проведення експертного обстеження та технічного огляду устатковання. Для проведення руйнівних випробувань допускається укладання відповідних договорів з іншими організаціями, що мають дозвіл Держнаглядохоронпраці України на проведення цих випробувань; має досвід проведення робіт із огляду, випробувань та експертного обстеження не менше п'яти років; має фонд нормативно-правових актів та нормативних документів за напрямами заявленої експертної діяльності та систему його актуалізації; має необхідне інформаційно-технічне забезпечення робіт з ведення обліку даних про технічний стан устаткування; здійснює науково-технічну підтримку державного нагляду за господарською діяльністю у сфері виробництва і праці.

Суб'єкт господарювання для визначення його уповноваженою організацією подає до Держнаглядохоронпраці України заяву та опитувальний лист. До заяви додаються документи, визначені в п. 7 Порядку.

Відповідно до п. 14 Порядку комісія в установлений головою комісії термін аналізує подані суб'єктами господарювання документи, відповідність суб'єктів господарювання вимогам, викладеним в пункті 6 цього Порядку, приймає рішення про визначення суб'єкта господарювання уповноваженою організацією або про відмову у визначенні його такою організацією.

Відповідно до п. п. 16, 17 Порядку рішення комісії оформляється протоколом, який підписують усі члени комісії, які були присутні на засіданні. Під час вивчення документів, поданих суб'єктом господарювання, комісія може проводити перевірку достовірності наданої інформації.

Відповідно до п. 19 Порядку протягом трьох робочих днів після прийняття комісією рішення про призначення суб'єкта господарювання уповноваженою організацією Держнаглядохоронпраці України видає відповідний наказ.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що позивач отримав статус уповноваженої організації на підставі Наказу Держгірпромнагляду № 95 від 08.06.2006, який було прийнято за результатами вивчення поданих позивачем документів згідно з переліком, вказаним в заяві про визначення Товариства уповноваженою організацією для здійснення функцій, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 687.

Відповідач зазначає, що позивачем подано недостовірні дані щодо п'ятирічного досвіду проведення робіт із огляду випробувань та експертного обстеження, що не відповідає дійсності, так як Товариство було зареєстровано 04.04.2003, що є порушення вимог п. 6 «Порядку визначення уповноважених організацій, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 687», а тому оскаржуваний наказ є законним та обґрунтованим.

Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що під час подання заяви до Державного департаменту промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду України, позивачем було додано, у тому числі, свідоцтво про державну реєстрацію від 04.04.2003; відомості про досвід проведення робіт з експертного обстеження та технічного огляду; відомості про персональний склад фахівців ТОВ СП «ТЮФ НОРД ДІЕКС»; пояснювальну записку щодо досвіду ТОВ «Спільне українсько-німецьке підприємство «ТЮФ НОРД ДІЕКС» у проведенні робіт з огляду, випробувань та експертного обстеження в сфері охорони праці.

Саме на підстав вказаних документів Державним департаментом промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду України було видано наказ від 08.06.2006 № 95.

Під час перевірки відповідачем не було встановлено, що при подачі заяви про визнання уповноваженою організацією, позивач надав недостовірну інформацію, яка відрізняється від тої, що виявлена під час перевірки. Суд апеляційної встановив, що під час перевірки було повторно досліджено та перевірено пакет документів, який було подано позивачем з заявою про визначення Товариства уповноваженою організацією для здійснення функцій, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 687.

Таким чином, позивач подав достовірну інформацію та жодним чином не вводив в оману представників контролюючого органу при поданні документів для визнання його уповноваженою організацією.

Згідно з правовими висновками Європейського суду, викладеними у рішеннях Пінкова проти Чехії, Лепас проти Хорватії, Рисовський проти України, потреба виправити державним органом «минулу помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного огляду. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обовязків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ Держпраці від 24.03.2016 № 28 «Про анулювання пункту 1.9 наказу Державного департаменту промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 08.06. № 95» носить протиправний характер та підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань праці залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року в адміністративній справі № 804/1748/16 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 21 грудня 2017 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 21 грудня 2017 року.

Головуючий суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров