Справа № 185/6206/17(2-а/185/344/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2017 року справа № 185/6206/17(2-а/185/344/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.,

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В. ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року (суддя суду першої інстанції ОСОБА_1С.), ухвалену м.Павлограді Дніпропетровської області в порядку письмового провадження за позовом ОСОБА_2 до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

03 липня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просила: визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати позивачу пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01 лютого 2015 року по 31 грудня 2016 року, зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01 лютого 2015 року 31 грудня 2016 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач з 1976 року отримувала пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням № 114445, а в подальшому перейшла на пенсію по втраті годувальника. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» позивач є внутрішньо переміщеною особою, та з 01.09.2014 року перебуває на обліку у відповідача як внутрішньо переміщена особа. З 01 лютого 2015 року відповідач перестав виплачувати позивачу належну пенсію. 02 грудня 2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії, та в січні 2017 року отримала пенсію за січень 2017 року. 10.04.2017 року звернулась до відповідача з заявою про повернення невиплаченої пенсії за період з 01.02.2015 року по 31.12.2016 року, на що отримала відповідь, згідно якої, виплата пенсії позивачу була припинена за результатом обміну інформацією з органами соціального захисту населення у зв'язку з закінченням терміну дії довідки ВПО. Дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії вважає неправомірними з наведених в позові підстав.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду від 05 жовтня 2017 року у справі №185/6206/17 (2а/185/344/17) адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо невиплати ОСОБА_2 пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у період з 01 лютого 2015 року по 31 грудня 2016 року, зобовязано Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01 лютого 2015 року по 31 грудня 2016 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить суд постанову скасувати, та прийняти нове рішення про відмову в задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що управлінням не порушено п. 5 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки припиняючи виплату пенсії відповідач керувався положеннями ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та постановою КМУ від 08 червня 2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з довідкою № НОМЕР_1 від 30.11.2016 року ОСОБА_2 постійно проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 і перемістилася з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в Павлоградський район, с. Вербки, вул. Миру, 53 (а.с.10).

З 01 вересня 2014 року ОСОБА_2 перебуває на обліку у Павлоградському ОУ ПФУ Дніпропетровської області як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України, що підтверджується матеріалами пенсійної справи позивача, та визнано відповідачем.

З 01 лютого 2015 року виплату пенсії ОСОБА_2 було автоматично припинено за результатом обміну інформацією щодо переміщених осіб з органами соцзахисту населення у зв'язку з закінченням терміну дії довідки про взяття на облік особи , переміщеної з тимчасово окупованої території України , районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення.

02 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Павлоградського ОУ ПФУ за поновленням виплати пенсії.

Рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (протокол №9 від 16.12.2016 року) згідно п.11-13 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, було прийнято рішення відновити виплату позивачу пенсії з 1 січня 2017 року.

10 квітня 2017 року позивач звернулась з заявою до відповідача щодо проведення виплат невиплаченої їй пенсії за період з 01 лютого 2015 року по 31 грудня 2016 року.

Відповідач, листом від 20.04.2017 року за №Б/82, повідомив позивача про те, що Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (протокол №9 від 16.12.2016 року) було прийнято рішення про поновлення виплати позивачу пенсії з січня 2017 року. Питання позивачу пенсію за період з лютого 2015 року по 31 грудня 2016 року Комісія не вирішувала.

Вважаючи дії відповідача з приводу відмови в виплаті пенсії позивачу з лютого 2015 року по 31.12.2016 року протиправними позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні законні підстави для припинення виплати пенсії позивача в лютому 2015 року тому на користь ОСОБА_2 має бути виплачена пенсія за період з лютого 2015 року по 31 грудня 2016 року, тобто за весь час незаконної невиплати пенсії позивачу з вини відповідача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (в редакції на час призупинення пенсії позивачу) встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюються в установах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та з використанням його платіжних пристроїв. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому. Зазначені виплати припиняються з місяця, наступного за тим, у якому завершився строк дії такої довідки, виданої після 09.09.2015 року. У разі продовження строку дії довідки зазначені виплати поновлюються з дати припинення їх виплати.

Отже, умовами продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк» або з доставкою додому весь час дії такої довідки.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року на час її прийняття строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи встановлено не було.

26.08.2015 року Постановою Кабінету Міністрів № 636 внесено зміни до Постанови №509, якими, зокрема встановлено строк дії такої довідки у шість місяців з дати її видачі.

Крім цього, постановою Кабінету Міністрів від 08.06.2016 року № 352 було також внесено зміни до Постанови № 509, згідно яких встановлено, що довідка діє безстроково; довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: подала заяву про відмову від довідки; скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; повернулася до покинутого місця постійного проживання; виїхала на постійне місце проживання за кордон; подала завідомо недостовірні відомості.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 ст. 49 вказаного Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Отже, в статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутня така підстава як «інформація, яка надійшла від Служби безпеки України про можливо безпідставну виплату пенсії», як про це заявляв відповідач у запереченнях, а тому на час припинення відповідачем виплати позивачу пенсії 01.03.2016 року були відсутні, встановлені зазначеним Законом на це підстави.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 року № 365 затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Згідно з пунктом 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, соціальні виплати припиняються у разі: наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї; отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Суд зазначає, що листи отримані в порядку обміну інформації не є нормативно-правовими актами, на підставі яких можливо припинити виплату пенсії позивачу. Інформація стосовно скасування довідки ВПО позивача та відповідне рішення в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що припинення виплати пенсії позивачу відбулося 1 лютого 2015 року, тобто до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 року № 365 та з підстав, не передбачених у статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому посилання відповідача на вищезазначений Порядок як на підставу припинення виплати пенсії позивачу, суд вважає необґрунтованим.

Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанцій про протиправність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01.02.2015 року оскільки, на час припинення виплати пенсії не існувало передбачених чинним законодавством на це підстав. Таким чином, достатніми є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправними дій щодо невиплати позивачу пенсії та зобовязання здійснити відповідні виплати.

Керуючись ст.308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але касаційному оскарженню не підлягає відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. .

Повне судове рішення складено 20 грудня 2017 року.

Головуючий суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай