Справа № 825/1403/17
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1403/17 Головуючий у 1-й інстанції: Падій В.В. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря Цюпка Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року позивач звернувся в Чернігівський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, в кому просив:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Чернігівській області № 99800-13 від 20 липня 2017 року, яким визначено податкове зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 721 грн. 11 коп.

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Чернігівській області № 99801-13 від 20 липня 2017 року, яким визначено податкове зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 32 074 грн. 65 коп.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірно нараховано позивачу податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2016 рік.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що застосування податковим органом положень рішень органів місцевого самоврядування з метою оподаткуванням податком на майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік є неправомірним та передчасним.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є співвласником 2/3 житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Коцюбинського, 46, м. Ніжин, Чернігівська область (104, 66 кв.м.) та власником житлового будинку, що знаходиться в с. Липів Ріг, Ніжинського району, Чернігівська область по вул. Комсомольська, 2 (603, 4 кв.м.), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта і технічними паспортами на житлові будинки індивідуального житлового фонду (а.с.27-37,75-76).

13 червня 2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернігівській області було винесено податкові повідомлення-рішення № 28376-13 та № 28377-13, якими нараховано позивачу податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2016 рік.

11.07.2017 позивач звернувся до контролюючого органу в порядку, встановленому п.п. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 з письмовою заявою для проведення звірки, за результатами розгляду якої Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернігівській області скасовано податкові повідомлення-рішення від 13 червня 2017 року № 28376-13 та № 28377-13 та сформовано нові податкові повідомлення-рішення від 20.07.2017 № 99800-13 та № 99801-13, якими позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості у сумі 721 грн. 11 коп. та 32 074 грн. 65 коп. відповідно (а.с. 21-22).

Копії повідомлень-рішень від 20.07.2017 № 99800-13 та № 99801-13 направлено на адресу позивача листом від 31.07.2017 № 664/Ю/25-01/13-02-38 (а.с. 23).

Вважаючи протиправними зазначені податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, з 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIІI «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції статті 266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України), було введено новий вид податку - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з п.п. 266.1.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Якщо об'єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку (п.п. 266.1.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Пунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

З аналізу вищевикладеного вбачається, що належні позивачу на праві власності житлові будинки, а також їх частини є об'єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а позивач є платником зазначеного податку, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Згідно з п.п. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.п. 266.5.1 ст. 266.5 ПК України).

Відповідно до п.п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України одним із принципів податкового законодавства України є принцип стабільності, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

В ситуації із запровадженням податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відповідні норми Закону набрали чинності з 01.01.2015 року, отже, в 2015 році місцеві ради отримали повноваження і одночасно набули обов'язку щодо встановлення зазначеного податку.

Згідно з п.п. 10.1.1 ПК України до місцевих податків належить, у тому числі податок на майно.

Відповідно до п. 265.1 ПК України 265.1. податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору (п. 10.3 ст. 10 ПК України).

Перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (п.п. 12.1.2, п. 12.1, п.п. 12.3.1, 12.3.2, п. 12.3 ст. 12 ПК України).

З аналізу вищевикладеного вбачається, що встановлення місцевих податків та зборів належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад.

Відповідно до п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Так, рішеннями тридцять третьої сесії шостого скликання Липоворізької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 30.01.2015 «Про затвердження місцевих податків на 2015 рік» та шістдесят дев'ятої сесії шостого скликання від 08.07.2015 № 6-69/2015 «Про затвердження місцевих податків» затверджено наступний перелік місцевих податків, що діють на території Липоворізької сільської ради та міста Ніжина у 2015 році: єдиний податок, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортний податок, плата за землю, збір за місця для паркування транспортних засобів та туристичний збір; а також затверджено Положення про механізм справляння та порядок сплати місцевих податків і зборів (а.с.60-67 ).

Таким чином, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки встановлено на території Липоворізької сільської ради та в м. Ніжин з 30.01.2015 та 08.07.2015 відповідно.

У відповідності до Положень про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затверджених рішеннями вищевказаних сільської та міської рад, ставки податку за 1 квадратний метр загальної площі об'єктів житлової нерухомості, у тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у розмірі 2 відсотків мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-VIII підпункт 266.7.1. пункту 266.7. статті 266 ПК України доповнений підпунктом «ґ» наступного змісту: за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів «а»-«г» цього підпункту, збільшується на 25 000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку).

Згідно з положеннями пункту 7 розділу ІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону, рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

На виконання зазначених положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-VIII, 18.01.2016 Липоворізькою сільської радою Ніжинського району Чернігівської області та 21-26 січня 2016 року Ніжинською міською радою Чернігівської області прийнято рішення, якими внесено зміни до Положень про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, якими знижено ставки податку і встановлено їх на рівні - 0,5 - 1% мінімальної заробітної плати за 1 кв. метр бази оподаткування; розширено перелік об'єктів нерухомого майна, які не є об'єктом оподаткування; доповнено пункти 8.1. підпунктами «ґ» наступного змісту: за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів «а»-«г» цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку) (а.с.11-16).

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, податковий орган дійшов правильного висновку про наявність підстав для нарахування позивачу, як власнику та співвласнику житлових будинків, що є об'єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік на загальну суму 32795,76 грн.

Колегія суддів вважає необгрунтованими посилання апелянта на положення ст. 12 ПК України, оскільки п. 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-VIII встановлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Зазначена норма закону є чинною та неконституційною не визнавалась.

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 18 грудня 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма