Справа № 826/8757/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

06 жовтня 2017 року м. Київ № 826/8757/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., за участі секретаря судового засідання Морозової Я.В., розглядаючи в попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Український фонд розвитку регіонів» Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна будівельна компанія»
доДепартаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві
третя особаОСОБА_1
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

На підставі ч.7 ст.160 в судовому засіданні 06.10.2017 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Український фонд розвитку регіонів», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інноваційна будівельна компанія» (надалі - позивачі) звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, третя особа - ОСОБА_1, в якому просять Суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення б/н від 01.04.2016 року відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, яким було скасовано містобудівні умови та обмеження забудови земельних ділянок по АДРЕСА_1 між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 від 28.02.2013 року №2394/0/12/009-13;

- визнати протиправним та скасувати припис відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві б/н від 01.04.2016 року.

Ухвалою Суду від 28.07.2017 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в попередньому судовому засіданні на 14.08.2017, яке в подальшому неодноразово відкладалось з метою отримання додаткових доказів для правильного вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Під час розгляду справи в попередньому судовому засіданні 06.10.2017 представником відповідача заявлено клопотання про залишення позову без розгляду на підставі ст. 100 КАС України.

Розглянувши подане клопотання, Суд вважає його обґрунтованим, з урахуванням наступного.

Рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 №855/3430 «Про передачу ТОВ «Український фонд розвитку регіонів» земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-громадського комплексу у складі житлового будинку, офісно-торгового центру та підземного паркінгу між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3» передано вказану земельну ділянку в оренду ТОВ «Український фонд розвитку регіонів» (цільове призначення земельної ділянки - для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-громадського комплексу у складі житлового будинку, офісно-торгового центру та підземного паркінгу).

На підставі вказаного рішення між Київською міською радою та ТОВ «Український фонд розвитку регіонів» укладено договір оренди земельної ділянки від 17.01.2006 № 82-6-00338.

Також, рішенням Київської міської ради від 31.10.2006 №234/291 «Про передачу ТОВ «Інноваційна будівельна компанія» земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового, офісно-торговельного та спортивно-оздоровчого комплексу з вбудованою інфраструктурою та підземним паркінгом на АДРЕСА_1» передано вказану земельну ділянку ТОВ «Інноваційна будівельна компанія» (цільове призначення земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового, офісно-торговельного та спортивно-оздоровчого комплексу з вбудованою інфраструктурою та підземним паркінгом).

На підставі вказаного рішення між Київською міською радою та ТОВ «Український фонд розвитку регіонів» укладено договір оренди земельної ділянки від 27.12.2006 № 82-6-00399.

Рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 №317/3974 «Про надання статусу скверу земельній ділянці загальною площею 2,33 га за кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована між будинками АДРЕСА_1 та будинком АДРЕСА_3» (в редакції рішення від 25.12.2014 № 732/732) надано статус скверу земельній ділянці площею 0,64 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташованій між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та надано статус скверу земельній ділянці площею 1,69 га (кадастровий номер НОМЕР_2), розташованій на АДРЕСА_1».

Не погоджуючись з Рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 №317/3974 ТОВ «Український фонд розвитку регіонів» і ТОВ «Інноваційна будівельна компанія» звернулись в квітні 2016 до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом №826/5391/16 про скасування вказаного рішення.

Як зазначає представник відповідача та не було спростовано позивачами, останні могли дізнатися про наявність оскаржуваного рішення з матеріалів справи 826/5391/16 за їх позовом до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, оскільки 16 травня 2016 року ОСОБА_1 до матеріалів справи №826/5391/16 було додано копію рішення посадової особи Департаменту про скасування Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1, будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 від 28.02.2013 № 2394/0/12/009- 13, яке вона отримала від Департаменту.

Даний факт підтверджується документами наданими ОСОБА_1 до Департаменту (листом вх. № 10/26-Л-0310/1 від 03.10.2017), який наявний в матеріалах даної справи.

Згідно з частиною першою статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Таким чином, підставою для звернення до суду із адміністративним позовом є порушення права позивача, внаслідок дії, бездіяльності чи рішень суб'єкта владних повноважень.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

В той же час, згідно зі статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) в рішенні «Іліан проти Туреччини», зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

В контексті наведеного, суд зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, що надає впевненості іншим учасникам правовідносин.

При цьому, саме позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. В іншому випадку - виникають підстави для зловживання процесуальними правами.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в частині другій статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 до матеріалів справи №826/5391/16 за позовом ТОВ «Інноваційна будівельна компанія» та ТОВ «Український фонд розвитку регіонів» було надано оскаржуване в рамках даної справи рішення б/н від 01.04.2016 року, Суд приходить до висновку, що про порушене право позивачі мали змогу дізнатись в травні 2016, однак лише в серпні 2017 позивачі реалізували своє право на судових захист в рамках даної справи.

При цьому, Суд відхиляє доводи ТОВ «Інноваційна будівельна компанія» про те, що про порушене право позивачу стало відомо лише з листа Департаменту містобудування та архітектури від 10.02.2017 №055-2400, адже перебіг строку, в рамках якого особа має право звернутись до суду за захистом свої прав та інтересів, починає свій відлік не лише з моменту, коли особа фактично дізналась про порушене право, а й від моменту, коли така особа могла дізнатись про порушення своїх прав в рамках публічно-правових відносин.

У п. 41 рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року «Пономарьов проти України» Суд вказав, що: <...>Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Стаття 99 КАС України визначає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, виходячи з наведеного в сукупності, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом у липні 2017 року відбулось поза межами шестимісячного строку, установленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом позивачі не надали суду належних та допустимих доказів, у зв'язку з чим позов належить залишити без розгляду. В той же час, обставини, на які посилається позивач 2 та які зазначені вище, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Беручи до уваги наведене та керуючись статтями 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1.Клопотання про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

2. Позовну заяву залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.О. Григорович