Справа № 804/2840/17
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2017 рокусправа № 804/2840/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Іванова С.М.

судді: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Стандарт" ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року у справі № 804/2840/17 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Стандарт" ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернулася з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Стандарт» ОСОБА_1 (далі відповідач), третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила:

- визнати неправомірною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Стандарт ОСОБА_1 щодо не включення ОСОБА_2 (дані паспорта АМ 941139, виданого 25.04.2002 року Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1), до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, що містяться на рахунку № 0271 за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу № 77521 від 11.02.2015 року та № 77170 від 09.02.2015 року;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Стандарт ОСОБА_1 внести доповнення та включити ОСОБА_2 (дані паспорта АМ 941139, виданого 25.04.2002 року Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1), до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, що містяться на рахунку № 0271 за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу № 77521 від 11.02.2015 року та № 77170 від 09.02.2015 року;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Стандарт ОСОБА_1 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_2 (дані паспорта АМ 941139, виданого 25.04.2002 року Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами, що містяться на рахунку № 0271 в ПАТ КБ Стандарт за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Стандарт ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Стандарт ОСОБА_1 щодо не включення ОСОБА_2 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, що містяться на рахунку № 0271 за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу №77521 від 11.02.2015 року.

Зобовязано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Стандарт ОСОБА_1 внести доповнення та включити ОСОБА_2 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, що містяться на рахунку № 0271 за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу №77521 від 11.02.2015 року.

Зобовязано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Стандарт ОСОБА_1 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами, що містяться на рахунку № 0271 в ПАТ КБ Стандарт за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Стандарт» ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постанову суду першої інстанції з прийняттям нової про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що стосовно посадових осіб банку відкрито кримінальне провадження, яке станом на поточну дату триває. При цьому кошти на рахунок позивача надходили внаслідок так званої «розбивки» великого вкладу іншого клієнта з метою створення в майбутньому штучного зобовязання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на відшкодування грошових коштів за рахунок держави, з огляду на що визнання відповідачем спірного правочину на підставі наказу № 11 від 09.09.2015 року нікчемним є правомірним та обґрунтованим. Наголошено на тому, що вказаний наказ позивачем в судовому порядку не оскаржувався, а тому задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача по визнанню правочину нікчемним без скасування відповідного наказу є неправомірним. Крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду, визначений ст. 99 КАС України, адже лист Фонду від 29.04.2016 року було отримано ОСОБА_3 ще 15.07.2016 року.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС та ч. 1 ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі останніх та без фіксування судового розгляду технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.02.2015 року між ПАТ КБ Стандарт та ОСОБА_3 укладений договір банківського вкладу (депозиту) № 77170 за умовами п. 1.1 якого позивачем було внесено, а банком прийнято від позивача кошти у розмірі 200 доларів США, що підтверджується копією договору та копією квитанції про внесення коштів за № 4767 від 09.02.2015 року.

Вказані кошти зараховані на депозитний рахунок позивача, відкритий у банку за № 0271.

Також, 11.02.2015 року між ПАТ КБ Стандарт та ОСОБА_3 укладений договір банківського вкладу № 77521 за умовами п.1.1 якого на депозитний рахунок позивача № 0271 були перераховані кошти платником - ОСОБА_4 на користь одержувача ОСОБА_3 у сумі 135 160, 00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 3611 від 11.02.2015 року.

Крім того, судом встановлено, що згідно постанови НБУ від 19.02.2015 року № 116 ПАТ КБ Стандарт віднесено до категорії неплатоспроможних банків, запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, яку в подальшому було продовжено до 18.06.2015 року, а 18.06.2015 року НБУ прийнято постанову за № 385 про відкликання банківської ліцензії та початок ліквідації банку, призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Стандарт ОСОБА_1.

19.06.2015 року за наказом Уповноваженої особи банку № 2/2-ОД тимчасово обмежено здійснення ПАТ КБ Стандарт банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам за рахунками вкладників, перелік яких визначений у додатку до цього наказу, на час проведення досудового розслідування правоохоронними органами.

23.06.2015 р. Уповноваженою особою банку було надіслано до Подільського РУ ГУМВС України у м. Києві заяву щодо протиправних дій фізичних осіб при перерахуванні грошових коштів із власних рахунків відкритих у банку та відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004281 від 23.06.2015 р. та вказана заява зареєстрована 09.09.2015 р., що підтверджується листом СВ Подільського РУ ГУМВС України у м. Києві від 07.10.2015 р. за № 55/15909.

Згідно наказу Уповноваженої особи банку № 11 від 09.09.2015 року визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори) відповідно до переліку, який додається до цього наказу та зупинено перерахування/виплати за транзакціями і правочинами (договорами) згідно переліку, який додається до цього наказу, зокрема, згідно наданого витягу з цього Переліку, визнано нікчемним правочин позивача, укладений 11.02.2015 року на суму 135 160,00 грн., відповідно до ст.ст. 37, 38, 48 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач зверталась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно виплати їй відшкодувань за банківськими вкладами, розміщеними у ПАТ КБ Стандарт, проте Фондом 29.04.2016р. за №02-036-22000/16 надано відповідь, що інформація стосовно ОСОБА_2 у Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відсутня.

Незгода позивача із бездіяльністю відповідача щодо не включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та зобовязання включити її до такого переліку вкладників та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідні відомості і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що визнання нікчемним правочину позивача з підстав звернення відповідача до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо виявлених фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку та інших осіб стосовно ПАТ «КБ «Стандарт» є таким, що суперечить ч. 3 ст. 38 Закону № 4452, оскільки вказана норма не містить такої підстави для визнання правочину нікчемним. При цьому вирок суду за відповідним кримінальним провадженням станом на час розгляду справи у суді відсутній. Зазначено, що грошові кошти від ОСОБА_4 на депозитний рахунок позивача було перераховано до запровадження тимчасової адміністрації банку.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування за вкладами встановлені Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452-VI).

Відповідно до частини першої статті 3, частини першої статті 4, частини першої статті 26, частин першої, другої, четвертої статті 27 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За змістом статті 12 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду.

Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

З аналізу викладених норм вбачається, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку наділена повноваженнями щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з урахуванням обставини, передбаченої частиною другою статті 26 Закону № 4452-VI.

Повноваження уповноваженої особи Фонду передбачені статтею 37 Закону № 4452-VI.

Згідно з частинами першою та другою зазначеної норми Закону уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку; 4) повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 6) звертається до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку (частини друга і третя статті 37 Закону № 4452-VI).

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За нормами частини п'ятої статті 27 Закону № 4452-VI протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону (частина шоста статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року №14 (Положення №14), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку повинна забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

У пункті 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Із матеріалів справи вбачається, що позивача як вкладника за договором банківського вкладу не включено до переліку вкладників у зв'язку з визнанням нікчемним договору банківського вкладу від 11 лютого 2015 року на підставі статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та статті 228 Цивільного кодексу України з посиланням на звернення уповноваженої особи Фонду до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо виявлених фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку та інших осіб стосовно ПАТ КБ Стандарт за положеннями ст.ст. 37, 38, 48 Закону № 4452.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України (частина третя статті 38 Закону № 4452-VI).

Згідно з частиною четвертою статті 38 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до частини п'ятої статті 38 цього ж Закону у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не надано доказів наявності підстав, які наведені у статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", для визнання нікчемним правочину у випадку, який розглядається.

Так, у частині першій статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У силу вимог частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За правилами частини третьої цієї ж статті у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Разом із тим, відповідачем не наведено, а судом не встановлено доказів наявності підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу у досліджуваному випадку; відповідачем також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Слід зазначити, що згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Тобто, Закон не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником.

В свою чергу, сам факт знаходження на рахунках позивача грошових коштів відповідачем не заперечується.

Так, не доведеними є і конкретні обставини та у передбаченому законом порядку не встановлено винних осіб щодо наявності „дроблення" великого вкладу та переведення його на інші депозитні рахунки, зокрема, позивача, саме за домовленістю з працівниками банку, адже будь-які обвинувальні вироки з цього приводу відсутні.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що ПАТ «КБ «Стандарт» вже було віднесено у лютому 2015 року до категорії проблемних та було заборонено укладання будь-яких договорів банківського вкладу, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки доказів винних дій саме позивача щодо укладення такого договору та її обізнаності про існування відповідної постанови, до суду надано не було.

Відповідно до п.7.14 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу (затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 за № 346 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 вересня 2012 р. за № 1590/21902, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) банк з дня отримання рішення Національного банку про зупинення/обмеження або припинення окремого виду здійснюваних банком операцій:

а) протягом трьох робочих днів письмово повідомляє клієнтів, з якими укладені договори про здійснення операцій, які:

обмежені або зупинені згідно з цим рішенням, - про надання послуг з установленими Національним банком обмеженнями;

припинені згідно з цим рішенням, - про необхідність розірвання таких договорів та закриття клієнтами відповідних рахунків;

б) у порядку, строки та в обсягах, які встановлені Національним банком, надає Національному банку інформацію щодо стану виконання цього рішення.

Згідно п.7.17 вищевказаного Положення № 346 Національний банк, якщо банк не забезпечив виконання рішення Національного банку щодо обмеження, зупинення чи припинення окремих видів здійснюваних банком операцій, здійснення яких рішенням Національного банку зупинено, обмежено чи припинено, або не виправив виявлені в його діяльності порушення, не припинив здійснення ризикової діяльності в установлений строк чи в діяльності банку установлено новий факт здійснення ризикової діяльності відповідно до пункту 3.3 глави 3 розділу I цього Положення в установлений строк, або недотримав умов обмеження/зупинення, може прийняти рішення про:

- продовження строку дії заходу впливу у вигляді обмеження або зупинення операцій;

- застосування до банку інших заходів впливу.

Таким чином, негативні наслідки при невиконанні банком рішень НБУ щодо обмеження чи припинення операцій настають саме для такого банку, а не для його клієнтів, а та обставина, що обслуговування клієнта здійснено під час дії згаданої вище постанови регулятора, зважаючи на наведене вище, не є достатньою підставою для визнання нікчемними розрахункових операцій банку.

Крім того, саме по собі отримання ПАТ «КБ «Стандарт» коштів на рахунки Позивача не призводить до автоматичного визнання таких переказів нікчемними, оскільки це не суперечило чинному законодавству. Станом на дату перерахування коштів на рахунок Позивача, у банку були відсутні будь-які підстави відмовити у зарахуванні коштів.

За таких обставин твердження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Стандарт" щодо нікчемності договору банківського вкладу є припущенням, яке не доведено належними доказами у встановленому законом порядку.

Таким чином, відповідачем не доведено наявність правових підстав стосовно невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Комерційний банк "Стандарт", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду як вкладника відповідно до договору банківського вкладу, а тому така бездіяльність уповноваженої особи суперечить приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та є протиправною.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_3 є тією особою, яка набула право на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому вона протиправно не була включена до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів. Отже, бездіяльність уповноваженої особи Фонду щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є протиправною, а тому суд обґрунтовано зобов'язав уповноважену особу Фонду включити позивача до вказаного переліку.

Щодо доводів відповідача відносно пропуску позивачем строку звернення до суду, визначеного ст. 99 КАС України, колегія суддів зазначає, що відповідне питання було вирішено ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2017 року, яка у встановленому законом порядку не оскаржувалась, а відповідно, судом апеляційної інстанції законність винесення останньої не перевіряється.

В той же час, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що суд першої інстанції, обґрунтовано приймаючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, залишив поза увагою той факт, що не скасованим є наказ № 11 від 09.09.2015 року про визнання, в тому числі, нікчемним і правочину стосовно ОСОБА_3 (а.с.132-156), у звязку з чим з урахуванням приписів ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав позивача, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити постанову суду першої інстанції, доповнивши її резолютивну частину наступним змістом: «Визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Стандарт" ОСОБА_1 № 11 від 09.09.2015 року в частині визнання нікчемним правочину, вчиненого ОСОБА_3».

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 201, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року у справі № 804/2840/17, змінити, доповнивши її резолютивну частину наступним змістом:

«Визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Стандарт" ОСОБА_1 № 11 від 09.09.2015 року в частині визнання нікчемним правочину, вчиненого ОСОБА_3» .

В решті постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року у справі № 804/2840/17- залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко