Справа № 824/418/17-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 р. м. Чернівці справа № 824/418/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю секретаря судового засідання Бідней О.В.

сторін:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до директора Чернівецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_4

про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ від 12.06.2017 р. №293а;

- зобов'язати директора Чернівецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_4 усунути допущені порушення Закону України "Про безоплатну правову допомогу".

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що директором Чернівецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_4 позбавлено її державних гарантій на отримання правового захисту, шляхом прийняття наказу №293а від 12.06.2017 р., відповідно до якого надання безоплатної правової допомоги відбулося особою, яка не включена до реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Директор Чернівецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_4 (далі - відповідач) подав до суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позов безпідставним та просить суд у задоволенні позову відмовити повністю, зазначаючи, що оскаржуваний наказ №293а від 12.06.2017 р. прийнятий у відповідності до норм закону і підстави для його скасування відсутні.

У судовому засіданні, яке відбулося 12.12.2017 р. представники позивача позов підтримали повністю та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судовому засідання 12.12.2017 р. позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити та надав пояснення аналогічні викладеним у запереченнях проти позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

02.06.2017 р. ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_1, яка діє за довіреністю від 09.10.2015 р. № 2940, звернулася до Чернівецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги із заявою, в якій просила надати їй безоплатну вторинну правову допомогу, що передбачає ефективний юридичний захист правовими послугами висококваліфікованого адвоката в порядку встановленому Законом України Про безоплатну правову допомогу, ст. 59 Конституції України та ст. 16 Кодексу адміністративного судочинства України у справі №824/277/17-а від протиправних дій ГУ ПФУ в Чернівецькій області (Т. 1 а.с. 32).

За результатами розгляду заяви, 12.06.2017 р директором Чернівецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_4 видано наказ №293а від 12.06.2017 р., яким наказано надати безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_3 (п. 1 наказу). Доручено головному спеціалісту відділу представництва Чернівецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_6 надання безоплатної вторинної допомоги ОСОБА_3 (п. 2 наказу). Контроль за виконанням наказу №293а від 12.06.2017 р. покладено на директора Чернівецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_4 (Т. 1 а.с. 33).

Про прийняте рішення Чернівецький місцевий центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги повідомив позивача листом №01-18/485 від 12.06.2017 р., який отримано особисто представником позивача ОСОБА_1, про що здійснено напис на листі (Т. 1 а.с. 35).

Не погоджуючись з вказаним наказом, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги визначені Законом України Про безоплатну правову допомогу № 3460-VI від 02.06.2011 р. (далі - Закон №3460-VI).

Відповідно до ст. 1 цього Закону безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.

Положенням ст. 3 Закону №3460-VI передбачено, що право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 13 Закону №3460-VI безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру.

Як визначено п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону №3460-VI, право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо середньомісячний сукупний дохід їхньої сім'ї нижчий суми прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до Закону України Про прожитковий мінімум для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, інваліди, які отримують пенсію або допомогу, що призначається замість пенсії, у розмірі менше двох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою ст. 13 цього Закону.

Частинами 1 та 4 ст. 18 Закону №3460-VI передбачено, що звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених ч. 2 ст. 13 цього Закону, подаються особами, які досягли повноліття, до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Разом із зверненням про надання безоплатної вторинної правової допомоги особа або законний представник особи повинні подати документи, що підтверджують належність особи або осіб, стосовно яких звертається законний представник, до однієї з вразливих категорій осіб, передбачених частиною першою ст. 14 цього Закону.

У ст. 19 Закону №3460-VI визначено, що у разі звернення особи про надання одного з видів безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов'язаний протягом десяти днів з дня надходження звернення прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що право на безоплатну вторинну правову допомогу мають особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо середньомісячний сукупний дохід їхньої сім'ї нижчий суми прожиткового мініму для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, інваліди, які отримують пенсію або допомогу, що призначається замість пенсії, у розмірі менше двох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб.

Методичними рекомендаціями щодо організації надання безоплатної вторинної правової допомоги місцевими центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженої наказом координаційного центру з надання безоплатної правової допомоги від 25.06.2015 р. №160 (далі - ОСОБА_1) встановлено формулу для визначення суми прожиткового сім`ї особи, яка звернулася із заявою про надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Судом встановлено, що 02.06.2017 р. ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_1, яка діє за довіреністю від 09.10.2015 р. № 2940, звернулася до Чернівецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги із заявою, в якій просила надати їй безоплатну правову допомогу, що передбачає ефективний юридичний захист правовими послугами висококваліфікованого адвоката в порядку встановленому Законом України Про безоплатну правову допомогу, ст. 59 Конституції України та ст. 16 Кодексу адміністративного судочинства України у справі №824/277/17-а від протиправних дій ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

З матеріалів справи видно, що за результатами розгляду звернення та доданих до нього документів, Чернівецьким місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги здійснено розрахунок середнього доходу особи, яка звернулася за наданням безоплатної вторинної правової допомоги та встановлено, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї ОСОБА_3 є нижчим від прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення та має право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги (Т. 1 а.с. 34).

З огляду на вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем в межах повноважень, на підставі норм Закону № 3460-VI здійснено розрахунок прожиткового мінімуму сім`ї позивача та прийнято рішення про віднесення її до категорії осіб, які мають право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги.

Суб'єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні, згідно положень ст. 15 Закону № 3460-VI є: 1) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги; 2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Частинами 4 - 6 ст. 16 Закону № 3460-VI центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги забезпечують надання всіх видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону. Повноваження та порядок діяльності центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги встановлюються Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що затверджується Міністерством юстиції України. Під час виконання функцій з надання безоплатної вторинної правової допомоги центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги взаємодіють із судами, органами прокуратури та іншими правоохоронними органами, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Згідно п. 7 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.07.2012 р. № 967/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.07.2012 р. за № 1091/21403 (далі - Положення № 967/5), основним завданням центрів є, в т.ч. надання безоплатної первинної правової допомоги і безоплатної вторинної правової допомоги.

На виконання вимог Положення № 967/5 (з урахуванням змін внесених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2016 р. № 37525/), Координаційним центром з надання правової допомоги 10.01.2017 р. видано наказ № 120, яким внесено зміни до Положення про Чернівецький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затверджений наказом Координаційного центру з надання правової допомоги від 30.03.2015 р. №120, виклавши в новій редакції (Т. 1 а.с. 36).

Відповідно до п.п. 11 п. 8 Положення про Чернівецький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затверджений наказом Координаційного центру з надання правової допомоги від 30.03.2015 р. №120 (у редакції наказу Координаційного центру з надання правової допомоги від 10.01.2017 р. №120) місцевий центр відповідно до покладених на нього завдань: здійснює представництво інтересів осіб, визначених п. п. 1, 2, 8-12 ч. 1 та ч. 2 ст. 14 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", в судах (у адміністративних, цивільних, господарських справах та кримінальних провадженнях), інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами на підставі довіреності, виданої особою, яка звернулася за наданням безоплатної вторинної правової допомоги, та/або складає документи процесуального характеру (Т. 1 а.с. 37 - 40).

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що місцеві центри з надання безоплатної вторинної допомоги наділені повноваженнями на надання безоплатної вторинної правової допомоги, яка полягає у здійснює представництво інтересів осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу в судах (у адміністративних, цивільних, господарських справах та кримінальних провадженнях), інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами.

Як зазначалося вище, оскаржуваним наказом №293а від 12.06.2017 р. наказано надати безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_3, надання якої доручено головному спеціалісту відділу представництва Чернівецького місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги ОСОБА_6

Таким чином, не переконання суду, відповідач як керівник Чернівецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги має право доручати відповідним спеціалістам Центру надавати безоплатну вторинну правову допомогу особам, які звернулися для її отримання.

В той же час, як вказував у судовому засіданні відповідач, у зв`язку із перебуванням на лікарняному головного спеціаліста відділу представництва Чернівецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_6, 03.07.2017 р. Чернівецьким місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги видано наказ №329а Про внесення змін до наказу №293а від 12.06.2017 р. про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_3В., згідно якого викладено пункт 2 наказу від 12.06.2017 р. №293а про надання безоплатної правової допомоги ОСОБА_3 в наступній редакції: Призначити адвоката для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_3 та видати доручення адвокату для надання вторинної безоплатної правової допомоги заявнику. Контроль за виконання наказу покладено на заступника начальника відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги та роботи з адвокатами ОСОБА_7 (Т. 1 а.с. 44).

03.07.2017 р. Чернівецький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги листом вх. № 01-18/534 повідомив позивача про внесення змін до наказу №293а від 12.06.2017 р. та додатково повідомив, що відповідно до порядку розподілу справ між адвокатами, що надають безоплатну вторинну допомогу визначено адвоката ОСОБА_8, а також надано його контактні дані (Т. 1 а.с. 45).

В судовому засіданні відповідач стверджував, що вказаний лист надіслано позивачу простою кореспонденцією, однак доказів надіслання (вручення) не надав.

04.07.2017 р. Чернівецьким місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги видано адвокатові ОСОБА_8 доручення №225 для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_3 (Т. 1 а.с. 46).

Судом також встановлено та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що на час прийняття оскаржуваного наказу № 293а від 12.06.2017 р. головний спеціаліст відділу представництва Чернівецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги ОСОБА_6 перебувала на лікарняному у зв`язку із вагітністю в період часу з 02.06.2017 р. по 04.10.2017 р.

Наведена обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні листком непрацездатності серії АГЩ № 536037, який виданий 02.06.2017 р. (Т. 1 а.с. 115).

Згідно п. 1 Інструкція про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 р. № 532/274/136-ос/1406, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.11.2004 р. за № 1456/10055, листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно, в період непрацездатності головного спеціаліста відділу представництва Чернівецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги ОСОБА_6, доручив їй оскаржуваним наказом №293а від 12.06.2017 р. надати безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_3

Разом з тим, на думку суду, позовні вимоги позивача про скасування оскаржуваного наказу та зобов'язання відповідача усунути допущені порушення не підлягають до задоволення, з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Пунктом 6 ч.1 ст. 3 КАС України установлено, що адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

За змістом ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Отже, право на захист можна визначити як надану правомочній особі можливість застосування заходів правоохоронного характеру для відновлення її порушених прав чи таких, що оспорюються.

Право на захист є самостійним суб'єктивним правом, яке з'являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання і реалізується в межах охоронюваних правовідносин, які виникли при цьому.

Відтак, захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факту їх порушень.

При цьому, п.1 ч.2 ст. 17 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Системний аналіз наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що судовий захист прав, свобод або інтересів шляхом повного чи часткового задоволення адміністративного позову, можливий виключно щодо інтересу, порушеного протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень за наявності між ними та порушенням причинно-наслідкового зв'язку умови порушення її прав.

Отже, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

З огляду на викладене, суд зазначає, що представниками позивача не надано жодного доказу, який б свідчив про наявність порушених прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача оскаржуваним рішенням, з урахуванням внесених змін до нього, а також діями, які вчинялися відповідачем на виконання оскаржуваного наказу.

Оскільки відповідачем відновлено порушене право позивача на отримання безоплатної вторинної правової допомоги шляхом внесення змін в оскаржуваний наказ та призначення адвоката для надання безоплатної вторинної правової допомоги, суд приходить до переконання, що відсутні підстави для задоволення позову.

Доводи представників позивача щодо протиправності наказу №329а від 03.07.2017 р. Про внесення змін до наказу №293а від 12.06.2017 р., а також дій вчинених відповідачем на його виконання, суд не бере до уваги, оскільки вказані доводи виходять за межі предмету спору у даній справі.

В той же час, суд роз'яснює, що у разі незгоди з наказом №329а від 03.07.2017 р. Про внесення змін до наказу №293а від 12.06.2017 р., а також діями вчиненими відповідачем на його виконання, позивач може в порядку встановленим КАС України звернутися до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 6, 11, 17, 69 -71, 86, 94, 158, 160 - 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст. ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно ст. 254 КАС України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.К. Левицький

Постанова в повному обсязі складена протягом п`яти робочих днів 19.12.2017 р.