Справа № 755/14650/17
Суддя: Астахова О. О.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Астахової О.О.

при секретарі Наумовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Кривохиженко Юлії Вікторівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

27.09.2018 року позивач звернулась до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора патрульної поліції роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Кривохиженко Ю.В. від 18 вересня 2017 року серії ЕАА №167697 про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що 18 вересня 2017 року інспектором патрульної поліції Кривохиженко Ю.В. відносно неї складено постанову, відповідно до якої ОСОБА_1, здійснила розворот з третьої смуги з чотирьох на бульварі Лесі Українки, 27, чим порушила п. 11 Правил дорожнього руху України - порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині, та вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В подальшому інспектором патрульної поліції було накладено адміністративне стягнення за вчинення вказаного правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Позивач вважає, що дана постанова не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, є безпідставною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Рухаючись на автомобілі за адресою, вказаною в оскаржуваній постанові, позивач почала змінювати напрямок руху з крайньої правої смуги проїзної частини дороги у крайню ліву, з метою здійснення розвороту у дозволеному місці. Швидкість руху транспортного засобу під її керуванням була невеликою. Водії які рухались у другій та третій смузі руху, а також водії які очікували розвороту у крайньому четвертому ряду, надали їй дорогу, що дозволило позивачу безперешкодно здійснити розворот із четвертої смуги руху, з якої відповідно до ПДР дозволено здійснювати даний маневр. Після чого, позивач була зупинена звуковим сигналом автомобіля патрульної поліції, який знаходився на відстані приблизно 40 метрів у черзі на здійснення розвороту та винесено оспорювань постанову. При цьому її заперечення щодо обставин даної події інспекторами патрульної були проігноровані.

Більше того, у оскаржуваній постанові не вказано який саме пункт розділу 11 ПДР України було порушено водієм, а порушення правил зміни напрямку руху та розвороту, які нібито вона допустила, передбачені розділом 10 ПДР України. А відтак обставини справи не відповідають кваліфікації здійсненій відповідачем при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення.

З огляду на означене позивач просить про задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і просила суд адміністративний позов задовольнити виходячи із доводів, якими обґрунтовується позовна заява.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується даними повідомлення про вручення рекомендованого повідомлення.

Від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшли письмові заперечення на адміністративний позов. Зі змісту яких убачається, що відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки постанову було винесено правомірно, з дотриманням вимог Закону. Зокрема, інспектор патрульної поліції зазначила, що при її складанні нею було оцінено докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Посилання інспектора патрульної поліції на п. 11 ПДР України у постанові сталось через технічну помилку та не впливає на суть правопорушення вчиненого ОСОБА_1, відповідальність за яке передбачена п. 10.4 ПДР України. Крім того, представник відповідача зазначає, що позивачем не було доведено, що її автомобіль не здійснював розворот з третьої смуги руху.

Стосовно вимог про закриття у справі про адміністративне правопорушення відповідач просить відмовити посилаючись, що відповідно до ст. 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а не суду.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається із постанови у справі про адміністративне правопорушення від 18 вересня 2017 року серії ЕАА №167697, ОСОБА_1 18 вересня 2017 року о 13 годині 23 хвилини, рухаючись по бульвару Лесі Українки, 27, в м. Києві на автомобілі НОМЕР_1, здійснила розворот з третьої смуги з чотирьох, чим порушила п. 11 Правил дорожнього руху України - порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині, та вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв'язку із чим до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а.с. 6).

Зазначена постанова була отримана позивачем 18 вересня 2017 року, а до Дніпровського районного суду м. Києва вказаний адміністративний позов подано 27 вересня 2017 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач звернулась до суду із даним позовом у межах строків, визначених ст. 289 КпАП України.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала факт здійснення розвороту з третьої смуги руху та пояснила, що здійснила маневр із крайньої четвертої смуги.

Фіксації факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення технічними засобами, матеріали справи не містять.

Зі змісту постанови убачається, що ОСОБА_1 порушила п. 11 ПДР України.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, пункт 11 відсутній. Разом з тим, ПДР передбачено 11 розділ, який включає чотирнадцять пунктів, що регулюють правила розташування транспортних засобів на дорозі. Який саме пункт Правил порушено позивачем, оскаржувана постанова не містить.

Надаючи оцінку твердженням відповідача, щодо технічної описки у вказаній постанові, та порушення ОСОБА_1 п. 10.6 Правил дорожнього руху а не п. 11, як у ній зазначено, то суд звертає увагу, що належних і допустимих доказів того, що в оспорюваній постанові допущено описку або помилку матеріали справи не місять, не зважаючи на те, що обов»язок по доведенню правомірності рішення суб»єкта владних повноважень, у розрізі даного спору покладається на останнього.

Більше того, п. 10.4 ПДР України, встановлює правила здійснення зміни напрямку руху, відповідно до якого зокрема зазначено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

При цьому, у постанові про адміністративне правопорушення від 18.09.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відсутні будь-які посилання на докази, на яких ґрунтується висновок інспектора батальйону № 1 роти № 6 Управління патрульної служби в м. Києві лейтенанта поліції Кривохиженко Ю.В. про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема не зазначено свідків правопорушення, не надано показів технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, відсутня схема місця події, тощо.

Посилання представника відповідача у письмових запереченнях на те, що постанова серії ЕАА №167697 від 18 вересня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню спростовуються дослідженими у справі доказами та поясненнями позивача.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, що вирішення питання про закриття провадження належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а не суду, оскільки за положеннями ч. 1 ст. 293КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на означене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.ст. 251, 283, 284 КУпАП, пояснення позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доводів на спростування обставин на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог відповідачем не надано, хоча обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення покладається саме на суб'єкта владних повноважень. За таких обставин суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №167697 від 18 вересня 2017 року підлягає скасуванню, а провадження по адміністративній справі - закриттю, за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 69-71, 102, 158-163, 186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Кривохиженко Юлії Вікторівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора патрульної поліції роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Кривохиженко Ю.В. від 18 вересня 2017 року серії ЕАА №167697 про притягнення ОСОБА_1до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн., а провадження у справі - закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги постанова суду набирає законної сили після розгляду справи Київським апеляційним адміністративним судом.

Суддя