Справа № 361/555/17
Суддя: Селезньова Т. В.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/555/17
Провадження № 2-а/361/162/17
П О С Т А Н О В А
іменем України
13 грудня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Чуксіну В.В., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії по перерахунку, нарахуванню та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік ,-

встановив:
Позивачка просить визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області по нарахуванню щорічної одноразової допомоги до 5 травня за 2016 рік у меншому розмірі, ніж передбачено діючим законодавством; просила зобов`язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу як члену сім`ї військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби за 2016 рік відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з урахуванням проведених їй виплат. Позовні вимоги вмотивовані тим, що вона є членом сім`ї (дружиною) військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби, та відповідно до ст. 15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, мінімальний розмір якої визначається ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, у 2016 році їй була виплачена щорічна разова грошова допомога, як члену сім`ї військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби, в розмірі, визначеному постановою КМУ від 02 березня 2016 року № 141 і постановою КМУ від 29.04.2016 р. № 320 у розмірі 500 грн. Вважає дії відповідача такими, що суперечать діючому законодавству України, оскільки, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими нормативно правовими актами, при вирішенні питання щодо проведення таких виплат, застосуванню підлягають норми ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постанови КМУ від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» та від 29.04.2016 р. № 320 «Про збільшення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня деяким категоріям громадян».

Відповідач позов не визнав, подав письмові заперечення, за змістом яких наявність у позивача статусу члену сім`ї військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби, та наявність права на отримання разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не заперечував. Разом з тим зазначив, що відповідно до ст.15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня членам сімей військовослужбовців, які загинули чи пропали без вісти під час проходження військової служби виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається КМУ в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Порядок виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році визначений постановою КМУ від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» та від 29.04.2016 р. № 320 «Про збільшення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня деяким категоріям громадян» у розмірі 500 грн., тому при виплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році Управління керувалось положеннями постанов КМУ від 02.03.2016 року № 141 та від 29.04.2016 р. № 320. Вважає, що порушень діючого законодавства при виплаті позивачу допомоги до 5 травня у 2016 році Управлінням не допущено.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків:

З свідоцтва про шлюб встановлено, що з 16.10.2009р. позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , 1970 р.н.

З лікарського свідоцтва про смерть № 347 від 16.08.2014 р. встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , 1970 р.н. поблизу м. Дебальцево Донецької області, смерть настала внаслідок гострої кровотечі, вогнепального поранення грудної клітки з ушкодженням правої легені.

З витягу з наказу командира Військової частини ПП НОМЕР_1 від 15.08.2014 р. № 98 вбачається, що старший солдат ОСОБА_2 , 1970 р.н., снайпер 1 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини пп НОМЕР_1 загинув 15.08.2014 р. в результаті поранення. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Підстава: свідоцтво про смерть № 347 від 16.08.2014 р.

З посвідчення серії НОМЕР_2 виданого 08.10.2015 р. встановлено, що позивачка має статус члена сім`ї (дружина) військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби та користується пільгами відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», чого не заперечує відповідач.

З довідки УСЗН Броварської міської ради Київської області № 01-12/6089 від 15.09.2016р. вбачається, що позивачем отримано щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у сумі 500 грн.

Дана грошова разова допомога до 5 травня 2016 року як видно з її розміру і з пояснень самого відповідача - позивачу розрахована і виплачена у розмірі, встановленому постановами КМУ від 02.03.2016 року № 141 і від 29.04.2016 р. № 320 .

Правовідносини, що склалися між сторонами щодо виплати члену сім`ї (дружині) військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року, врегульовано положеннями Конституції України та Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постановами КМУ від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» та від 29.04.2016 р. № 320 «Про збільшення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня деяким категоріям громадян».

Відповідно до ч.1 ст. 17-1 ЗУ ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

У відповідності до ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружилися вдруге, та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України..

Згідно з ст. 17 вказаного Закону фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені у Бюджетному кодексі України.

Згідно з п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України було установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Прикінцеві та перехідні положення були доповнені зазначеним пунктом згідно із Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності з 01 січня 2015 року.

Таким чином, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 02.03.2016 р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» і постанову від 29.04.2016 р. № 320 «Про збільшення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня деяким категоріям громадян».

Відповідно до п. 1 постанови КМУ від 02.03.2016 р № 141 у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту іПро жертви нацистських переслідувань (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання).

Згідно із п.1 постанови КМУ від 29.04.2016р. № 320 -у 2016 році виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни і жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, - встановлено у розмірі 500 гривень.

Таким чином, Законом встановлено право особи на отримання вказаної грошової допомоги, і тим же законом встановлено, що розмір такої допомоги визначатиме Кабінет міністрів. Розмір щорічної разової грошової допомоги сім`ям військовослужбовців, які загинули під час проходження військової служби до 5 травня Кабінетом Міністрів України визначений у вказаному розмірі, в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України, що не суперечить Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і не порушує конституційних прав позивача на отримання вказаної грошової допомоги у розмірі, встановленому Кабміном в межах його повноважень і у спосіб, встановлений законом, який встановив дане право особи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011р. зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012р. зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суд під час вирішення справи про соціальний захист громадян керується, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Європейський суд з прав людини в ухвалі від 3 червня 2014 року у справі «Великода проти України» (заява № 43331/12), зазначив, що має зберігатися «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Європейський суд у даній справі зробив висновок, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України були внесені відповідно до законної процедури, та відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу, а передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв без порушення положень Конвенції.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо соціальних виплат узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому, суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 отримала щорічну одноразову допомогу до 5 травня за 2016 рік в розмірі 500 грн., тобто у розмірі передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 р. № 320, тобто у розмірі, який визначений у відповідності до вимог закону і який не суперечить вимогам закону, що регулює дані правовідносини. Таким чином, виплата разової щорічної допомоги до 5 травня позивачу у 2016 році проведена згідно з чинним законодавством України.

За таких обставин позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 6 17, 18, 104-106, 158-163 КАС України, ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, ст.28 Закону України" Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд,-

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання здійснити перерахунок, нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя Т.В. Селезньова