Справа № 815/6598/16
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/6598/16

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Бітова А.І.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2016 року ОСОБА_3 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №32290685 від 09.11.2016 року щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Лиманка, вулиця Центральна, ж/м «Совіньйон», будинок 50, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0392, та на земельну ділянку, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Лиманка, вул. Центральна, ж/м «Совіньйон», земельна ділянка 50, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0392.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03.03.2017 року позов задоволено.

ОСОБА_5 погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, обґрунтовану порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що звернення стягнення на предмет іпотеки та подальша державна реєстрація права власності на предмет іпотеки здійсненні відповідачем відповідно до законодавства України. Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про надіслання письмової вимоги іпотекодержателя за неналежною адресою іпотекодавця, оскільки якщо ОСОБА_3 змінила адресу свого місця проживання та не повідомила про це кредитора, тому вона зобовязана була організувати прийом кореспонденції за адресою, зазначеною нею в договорі іпотеки.

Також, апелянт посилається на те, що приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_4 не мала обовязку перевіряти факт реєстрації в житловому приміщенні, яке є предметом іпотеки, неповнолітніх дітей. Жодним законодавчим актом України не передбачено норм, відповідно до яких, наявність неповнолітніх дітей у предметі іпотеки, зареєстрованих після укладення відповідного договору, є підставою визнання недійсною проведення державної реєстрації.

У звязку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 03.03.2017 року та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 06.12.2007 року між ВАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_7» (Кредитор) та ОСОБА_3 (Позичальник) укладено кредитний договір №014/0018/74/86629, відповідно до умов якого Кредитором надано Позичальнику 380016 доларів США (з яких: 374400 на споживчі цілі, 5616 на оплату комісії за надання кредиту).

За умовами п.1.1.3.1 вказаного Договору виконання зобовязання Позичальника за цим договором забезпечується іпотекою нерухомості - будинок загальною площею 402, 6 кв. м. та земельна ділянка 0,1000 га, розташовані за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Мізікевича, ж/м «Совіньйон», вул. Центральна, буд. 50.

10.12.2007 року приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 посвідчила відповідний іпотечний договір в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором.

Виконання забезпечення за кредитним договором також забезпечувалося договором поруки №014/0018/74/86629/1, укладеним 06.12.2007 року між ВАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_7» та ОСОБА_8.

Кредитним договором та договором іпотеки (п.12.1 та п.8.5 відповідно) передбачено право Банку здійснити відступлення права вимоги за вказаними договорами на користь третіх осіб без волевиявлення чи будь-яких згод або процесуальних документів від боржника.

31.08.2016 року ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_7» (іпотекодержатель та/або кредитор) уклало з ПАТ «Вектор Банк» (новий іпотекодержатель та/або новий кредитор) договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки, що укладений між первісним кредитором та ОСОБА_3 10.12.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Того ж дня, 31.08.2016 року ПАТ «Вектор Банк» (іпотекодержатель та/або кредитор) уклало з ТОВ «Стандард ОСОБА_9» (новий іпотекодержатель та/або новий кредитор) договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки, що укладений між АТ «ОСОБА_6 ОСОБА_7» та ОСОБА_3 10.12.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Крім того, 31.08.2016 року ТОВ «Стандард ОСОБА_9» (іпотекодержатель та/або кредитор) уклало з ОСОБА_2 (новий іпотекодержатель та/або новий кредитор) договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки, що укладений між АТ «ОСОБА_6 ОСОБА_7» та ОСОБА_3, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5

З матеріалів справи, також, вбачається, що 08.09.2016 року представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_7 звернувся до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою, в якій просив передати ОСОБА_3 заяву (вимогу) про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 19730225,44 грн.

08.09.2016 року приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_4 листом №722/01-16 надіслав на адресу ОСОБА_3, зазначену в кредитному та іпотечному договорах, заяву ОСОБА_2 про вимогу дострокового погашення заборгованості за кредитним договором від 06.12.2007 року №014/0018/74/86629.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення зазначений лист отримано ОСОБА_3 особисто.

25.10.2016 року приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_4, відповідно до ст.84 Закону України «Про нотаріат», посвідчила, що 10.09.2016 року заяву ОСОБА_2 від 08.09.2016 року за №1696 передала ОСОБА_3, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

09.11.2016 року приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_4, розглянувши заяву представника ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_7 від 03.11.2016 року та додані до неї документи, прийняла рішення №32290685 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого провела державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Лиманка, вулиця Центральна, ж/м «Совіньйон», будинок 50, земельна ділянка 50, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0392.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №32290685 від 09.11.2016 року, серед іншого, виходив з того, що відповідачем не дотримано вимог п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, зокрема, щодо отримання документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі. При цьому, суд першої інстанції визнав неналежним доказом вручення ОСОБА_3 письмової заяви ОСОБА_2 про вимогу дострокового погашення заборгованості за кредитним договором від 06.12.2007 року №014/0018/74/86629 рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, зазначивши, що відповідне поштове відправлення надіслано нотаріусом за адресою: АДРЕСА_2, в той час як ОСОБА_3 зареєстрована та фактично проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ж/м «Совіньйон», будинок 50.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушень. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Зазначене кореспондується з п.5.1 Договору іпотеки від 06.12.2007 року. При цьому, Сторони договору за взаємною згодою встановили, що визначений у другому абзаці цього пункту Договору тридцятиденний строк починає відліковуватись з дати, що зазначена на квитанції, яка надсилається іпотекодержателю відділенням зв'язку при відправленні Позичальнику/Іпотекодавцю листа з вимогою про усунення порушення Основного зобов'язання з повідомленням про вручення, або дата, зазначена на такому листі, що отриманий Позичальником/Іпотекодавцем особисто у іпотекодержателя.

Відповідно до п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року за № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Згідно ст.84 Закону України «Про нотаріат» нотаріус передає заяви громадян, підприємств, установ, організацій іншим громадянам, підприємствам, установам та організаціям, якщо вони не суперечать закону та не містять відомостей, що порочать честь і гідність людини. Заяви передаються поштою із зворотним повідомленням або особисто адресатам під розписку. Заяви можуть передаватись також адресатам під розписку. На прохання особи, що подала заяву, їй видається свідоцтво про передачу заяви.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про іпотеку» в договорі зазначається місце проживання фізичної особи сторони договору.

Апеляційний суд встановив, що при укладенні договору іпотеки в розділі 9 Договору ОСОБА_3 зазначила, що вона зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Умовами п.11.5 Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобовязаний у строк, що не перевищує 3-х днів з дати, в яку були вчинені зміни, повідомити Кредитора про зміну фактичного місця проживання.

Згідно п.8.7, 8.3 Договору всі повідомлення між Сторонами здійснюються у письмовій формі шляхом відправлення рекомендованих листів або телеграм. Зміни і доповнення до цього Договору підлягають нотаріальному посвідченню.

В матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_3 Кредитора про зміну своєї адреси проживання. Зміни до Договору іпотеки про зміну адреси ОСОБА_3 не вносилися.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у випадку зміни ОСОБА_3 адреси місця свого проживання та не повідомлення про це Кредитора, вона зобовязана була організувати прийом кореспонденції за адресою, зазначеною нею у Договорі іпотеки (АДРЕСА_2), або нести ризики, повязанні з невиконанням нею умов Договору про повідомлення Кредитора про зміну своєї адреси, відповідно до умов п.11.5 Кредитного договору від 06.12.2007 року.

Ні відповідач, як державний реєстратор, а ні третя особа не мають встановлених законодавством обовязків встановлювати адресу проживання або реєстрації Іпотекодавця при передачі Іпотекодавцю заяви про звернення стягнення.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що надіслання приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_4 заяви ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_3, зазначену нею в кредитному договорі та договорі іпотеки від 06.12.2007 року, є правомірним.

Більше того, з наявного в матеріалах справи копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідне поштове відправлення від приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_4 ОСОБА_10 В.В. отримала особисто.

Відповідно до п.89 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року, реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови предявлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина.

З вказаного слідує, що відповідне поштове відправлення могло бути вручене ОСОБА_3 лише у разі предявлення нею документу, що посвідчує особу. При цьому, позивачем не зазначено, що підпис, який міститься в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, їй не належить, а також не надано доказів про звернення з цього приводу до правоохоронних органів для проведення відповідної перевірки.

А відтак, доводи позивача, обґрунтованість яких визнав суд першої інстанції, про те, що ОСОБА_3 не отримувала надісланої приватним нотаріусом ОСОБА_4 вимоги від ОСОБА_2 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором від 06.12.2007 року № 014/0018/74/86629 та, у звязку з цим, що станом на 09.11.2016 року тридцятиденний строк з моменту отримання боржником письмової вимоги іпотекодержателя про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором не завершився, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції також зазначив, що відповідач, при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №32290685 від 09.11.2016 року, порушив вимоги п.п.3.1 п.3 Глави 1 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, оскільки станом на 09.11.2016 року в будинку №50 за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Лиманка, вулиця Центральна, ж/м «Совіньйон», були зареєстровані та проживали троє неповнолітніх дітей, у звязку з чим, на підставі вказаної норми, нотаріус зобовязаний був перевірити наявність дозволу органу опіки та піклування на укладення відповідного правочину.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки п.п.3.1 п.3 Глави 1 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, передбачено обовязок нотаріуса щодо перевірки наявності дозволу органу опіки та піклування на укладення правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) права, за якими підлягають державній реєстрації, у тому числі договорів щодо поділу, обміну житлового будинку, квартири за участю малолітніх осіб, а також осіб, над якими встановлено опіку або піклування.

Тобто, вказаним пунктом Порядку №296/5 встановлено вимогу перевірки наявності дозволу органу опіки та піклування на укладення правочину виключно при укладанні правочинів.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Передання заяви ОСОБА_2 не є здійсненням або посвідченням правочину приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_4 Посвідчення нотаріусом правочинів (договорів, заповітів, довіреностей тощо) та передача заяв фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам є різними нотаріальними діями відповідно до п.1 та п.17 абз.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до п.2.1 Договору іпотеки Іпотекодавець гарантує, що Предмет іпотеки знаходиться у його власності до моменту укладання цього Договору, нікому не відчужений, під забороною (арештом), а також заставою, у тому числі податковою, не перебуває, що вчинення Договору іпотеки не суперечить правам неповнолітніх та малолітніх дітей.

Колегією суддів встановлено, що договір іпотеки укладено та посвідчено 10.12.2007 року, а вже після цього ОСОБА_3 здійснила реєстрацію місця проживання у предметі іпотеки неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5.

В матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_3 ОСОБА_6 про здійснення реєстрації місця проживання своїх дітей у предметі іпотеки.

Судова колегія погоджується з доводами апелянта про те, що на момент звернення стягнення приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_4 не мала обовязку встановлювати прописаних осіб у предметі іпотеки, оскільки це жодним чином не стосується звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку задоволення вимог кредиторів. Чинним законодавством не передбачено підставою визнання недійсною проведення державної реєстрації факт наявності неповнолітніх дітей у предметі іпотеки, тим більше, зареєстрованих після його укладення.

З посиланням на положення ч.3 ст.37 Закону України «Про іпотеку», суд першої інстанції в оскаржуваній постанові від 03 березня 2017 року зазначив, що під час розгляду справи відповідач не надав жодного доказу про проведення оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності як на підставу набуття предмета іпотеки у власність.

Однак, судом першої інстанції не враховано, що пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року за № 1127, встановлено виключний перелік документів, які необхідні державному реєстратору для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки у разі звернення стягнення на нього. Вимагання державним реєстратором будь-яких інших документів, які не передбачені вказаним Порядком, є перевищення прав державного реєстратора.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Оскільки судом першої інстанції при розгляді справи не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, відповідно статті 202 КАС України, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти по справі нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: О.В. Єщенко