Справа № 815/2518/16
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2518/16

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Федусика А.Г.,

- ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту відповідач, ФГВФО), за результатом якого, з урахуванням заяви про зміну предмету адміністративного позову, позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність ФГВФО щодо не затвердження змін до Загального реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду, на підставі додаткового переліку вкладників АТ ІМЕКСБАНК, наданого Уповноваженою особою ФГВФО, до якого включено ОСОБА_2 ОСОБА_3 з належною їй сумою в розмірі 158 995,91 грн/ на підставі договору банківського вкладу від 20.01.2015 року №990413509;

- зобов'язати ФГВФО затвердити зміни до Загального реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду, на підставі додаткового переліку вкладників АТ ІМЕКСБАНК, наданого Уповноваженою особою ФГВФО, відносно ОСОБА_2, яка включена у додатковий перелік вкладників АТ ІМЕКСБАНК, наданого Уповноваженою особою ФГВФО, з належною їй сумою на відшкодування в розмірі 158 995,91 грн/ на підставі договору банківського вкладу від 20.01.2015 року №990413509.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтувала незаконністю спірної бездіяльності.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не затвердження змін до Загального реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду, на підставі додаткового переліку вкладників АТ ІМЕКСБАНК, наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до якого включено ОСОБА_2 з належною їй сумою в розмірі 158 995,91 грн. на підставі договору банківського вкладу від 20.01.2015 року №990413509.

Зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до Загального реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду, на підставі додаткового переліку вкладників АТ ІМЕКСБАНК, наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відносно ОСОБА_2, яка включена у додатковий перелік вкладників АТ ІМЕКСБАНК, наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з належною їй сумою на відшкодування в розмірі 158 995 (сто пятдесят вісім тисяч девятсот девяносто пять) грн. 91 копійка на підставі договору банківського вкладу від 20.01.2015 року №990413509.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 січня 2015 року між позивачем та АТ ІМЕКСБАНК укладено Договір №990413509 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2015 року, за умовами якого ОСОБА_2 був відкритий вкладний рахунок №8925 // 6400 в доларах США. Сума вкладу за даним договором становить 10000,00 дол. (Десять тисяч доларів США 00 цнт.). Процентна ставкам складає 6%. За умовами вказаного договору, повернення вкладу мало статися 23 квітня 2015 року шляхом перерахування на поточний рахунок.

20 січня 2015 року між позивачем та АТ ІМЕКСБАНК укладено Договір №990413486 на відкриття банківського рахунку, за умовами якого ОСОБА_2 був відкритий поточний рахунок №8948 //9101 в доларах США.

20 січня 2015 року на вкладний рахунок позивачем зараховано кошти у розмірі 10000,00 дол. (Десять тисяч доларів США 00 цнт.), що підтверджується випискою по особовому рахунку.

15.01.2015 року постановою НБУ №16/67 Про віднесення ПАТ Імексбанк до категорії проблемних ПАТ Імексбанк було визнано проблемним строком на 180 днів, та були встановлені певні обмеження щодо його діяльності.

25.01.2015 року постановою НБУ №50 Про віднесення ПАТ Імексбанк до категорії неплатоспроможних банк був віднесений до неплатоспроможних.

26.01.2015 року постановою виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вирішено розпочати з 27.01.2015 року процедуру виведення ПАТ Імексбанк з ринку та запроваджено в ньому тимчасову адміністрацію.

На день введення тимчасової адміністрації 27.01.2015 року, офіційний курс долара по відношенню до гривні складав 1 589,9591 грн. за 100 доларів США, отже сума відшкодування, на думку представника позивача, має складати 158 995,91 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність відповідача щодо не включення ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників ПАТ Імексбанк є противоправною, то позивні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 09.08.2012 року №14 (надалі - Положення №14).

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу ІІІ Положення №14 Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Відповідно до п.2,4 Розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (надалі - Загальний Реєстр). Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частинами 1 та ч.2 ст.38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб передбачено, що уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

В ч.3 ст.38 цього Закону закріплені підстави, з яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, а саме:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України Про банки і банківську діяльність;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Як слідує із заперечень Уповноваженої особи на позовну заяву, відмова позивачу у включенні його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, повязана із тим, що відповідно до п.7 ч.3 ст.38 цього Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб правочин із перерахування на рахунок позивача 10000,00 доларів США з рахунку ОСОБА_2 є нікчемним, оскільки вчинений в порушення вимог законодавства.

Частиною 1 ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Договір банківського рахунку №990413509 від 20.01.2015 року та дії ПАТ Імексбанк із зарахування на рахунок позивача 10000,00 доларів США є правочином, в результаті якого у позивача та банку виникають взаємні права та обовязки щодо цієї суми, а тому такі правочини повинні відповідати вимогам ст.203 ЦК України.

Оцінюючи доводи уповноваженої особи Фонду щодо нікчемності вказаних правочинів, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно ч.6 ст.4 Закону України Про банки та банківську діяльність Національний банк України здійснює регулювання та банківський нагляд відповідно до положень Конституції України, цього Закону, Закону України Про Національний банк України, інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного банку України.

Частиною 2 ст.52 Закону України Про банки та банківську діяльність встановлено, що банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку України.

Згідно ст.44 Закону України Про Національний банк України Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль. До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та контролю належить, зокрема, видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій.

Статтею 11 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю визначені повноваження Національного банку України у сфері валютного регулювання, одним з яких є видання обов'язкових для виконання нормативних актів щодо здійснення операцій на валютному ринку України.

Таким чином, умови договору банківського рахунку №990413509 в частині можливості поповнення банком рахунку позивача іноземною валютою шляхом її перерахування з рахунку іншого вкладника банку, а також операції із зарахування банком на рахунок позивача 10000,00 доларів США повинні відповідати як вимогам вищенаведених законодавчих актів, так і нормативним актам Національного банку України.

Правлінням Національного банку України прийнята Постанова №365 від 16.09.2013 року Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.09.2013 року за №1592/24124 (надалі Постанова НБУ №365).

Пунктом 1 цієї постановою встановлено, що надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку, за виключенням операцій, які передбачені в цьому пункті.

Відповідно до п.2 Постанови НБУ №365 зарахування інших надходжень в іноземній валюті в межах України, передбачених законодавством України, на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) не дозволяється.

Уповноважений банк зобов'язаний здійснити продаж таких надходжень на міжбанківському валютному ринку України та зарахувати гривневий еквівалент від продажу іноземної валюти на поточний рахунок в національній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента).

Зі змісту наведених положень Постанови НБУ №365 слідує, що зарахування 10000,00 доларів США на рахунок позивача могло бути вчинено банком лише у тому випадку, якщо ця сума була перерахована позивачем зі свого іншого валютного рахунку або шляхом унесення позивачем цієї суми до каси банку у готівковій формі.

Проте, судом першої інстанції не було досліджено і встановлено, що операція із зарахування на рахунок позивача 10000,00 була здійснена шляхом безготівкового переказу з вкладного рахунку іншої фізичної особи, а тому така операція проведена банком в порушенням вимог Постанови НБУ №365.

В результаті вчинення таких дій позивач отримав переваги у вигляді надходження на його рахунок 10000,00 доларів США, які не могли бути отримані позивачем у випадку дотримання банком вимог Постанови НБУ №365.

Аналіз наведених обставин в сукупності дає підстав для висновку про доведеність відповідачем правомірності не включення позивача до переліку вкладників ПАТ Імексбанк, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено та не було встановлено, що грошові кошти на депозитний рахунок ОСОБА_2 були перераховані з її банківського рахунку, а на останній надійшли від іншої фізичної особи, на виконання укладеного між ними «договору позики» (а.с.8), ( тобто, в результаті так званого «дроблення» великого вкладу).

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що фізична особа мала на рахунках у неплатоспроможному банку значну суму грошових коштів, яка перевищує суму відшкодування у розмірі 200000, 00 грн., таким чином вирішила розділити свій вклад.

Отже, позивач та фізична особа , укладаючи між собою так званий «договір позики» порушили публічний порядок відшкодування грошових коштів за рахунок Фонду гаратування, а з ним і ст.ст.26, 27, 52, Закону та ст.228 ЦК України, та створивши у такий спосіб собі переваги перед іншими вкладниками банку.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив вищенаведені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи по суті, внаслідок чого його постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складено 20 грудня 2017 року.

Головуючий: Т.М.Танасогло

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.В.Яковлєв