Справа № 644/6779/17
Суддя: Сітало А. К.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 644/ 6779 /17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова - Сітало А.К., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним зменшення відповідачем у 2017 році належної йому, як інваліду війни 2-ї групи щорічної до 05 травня разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» та зобовязати відповідача здійснити йому донарахування даної допомоги у розмірі шість тисяч вісімсот шістдесят шість гривень.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що він є учасником війни 2-ї групи, але грошову допомогу до 5 травня 2017 року йому було виплачено в меншому розмірі, ніж це встановлено ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач зазначає, що частиною 4 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ІІІ від 22.10.1993 року, інвалідам війни другої групи щорічно до 5 травня надається разова грошова допомога, в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» № 1801-VIII від 21.12.2016 року, з 1 січня по 1 травня 2017 року встановлений мінімальний розмір пенсій в Україні 1247 грн. Таким чином, до 1 травня 2017 року допомога інвалідам війни другої групи складала 8729 грн., однак відповідачем йому було нараховано одноразову допомогу у розмірі 2700 грн., чим було порушено гарантоване йому право на отримання допомоги в розмірі встановленому законом.

Відповідач, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, надало суду заперечення проти позову, та просить в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки Управління не має повноважень здійснювати виплати в інших розмірах, ніж це передбачено законодавчими актами України. Підтвердженням правомірності дій Управління щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2017 році згідно Постанови КМУ від 05.04.2017 року № 223 є рішення Конституційного суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, в якому зазначено, що Верховна Рада України визначила саме Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право КМУ визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу Державного бюджету. Постановою КМУ від 05.04.2017 року № 223 було встановлено у 2017 році виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам війни, інвалідам 2-ї групи - у розмірі 3100 грн. Згідно із нормами діючого законодавства, Управління виплатило ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2017 рік у розмірі 3100 грн. Таким чином, представник відповідача зазначає, що Управління при здійсненні виплат діяло в межах своїх повноважень, передбачених чинним законодавством, та в межах бюджетних асигнувань.

Суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів та розглянути справу в порядку скороченого провадження відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є учасником війни 2-ї групи і має пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Наведене підтверджується копією посвідчення на ім'я позивача учасника війни серії Б № 530830.

В 2017 році Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради призначило та виплатило позивачу щорічну разову допомогу до 5 травня, як учаснику війни, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 05.04.2017 року № 223 у розмірі 3100 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ІІІ від 22.10.1993 року, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з п. 26 розділу VI «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28.12.2014 року №79-VIІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12,13,14,15,16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2012 від 25.01.2012 року зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в справі «ОСОБА_2 проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держав.

Постановою КМУ від 05.04.2017 року № 223 було встановлено у 2017 році виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам війни, інвалідам 2-ї групи - у розмірі 3100 грн.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо визначення розміру та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в 2017 році в сумі 3100 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Таким чином, судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ІІІ від 22.10.1993 року, Постановою КМУ від 05.04.2017 року № 223, ст. ст. 6-14, 70-72, 86, 94, 104-106, 159-163, 167, 183-2, 255-257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії та виплати додаткових коштів до щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в 2017 році відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Повний текст постанови виготовлено 19 грудня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: А. К. Сітало