Справа № 805/3459/17-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 р. Справа №805/3459/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття рішення:14:18

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Христофорова А.Б.,

при секретарі Колоколовій Т.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області,

про визнання дій Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області при розгляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членами фермерського господарства «Дари Приазовя» у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме повідомлення у листі від 31.03.2017 року № П-1300/0-980/6-17 про не можливість підготувати відповідні рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок безоплатно у власність та повернення проекту змелеустрою на доопрацювання та у листі від 19.08.2017 року № П-4011/0-2691/6-17 про надання відповіді відповідно до вимог чинного законодавства від 31.03.2017 року №П-1300/0-980/6-17 та про необовязковість надати накази Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області за результатом розгляду клопотання від 12.01.2016 року неправомірними, такими, що не відповідають чинному законодавству, про зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області поновити розгляд клопотання від 12.01.2016 року та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членами фермерського господарства «Дари Приазовя» у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення раніше наданих в оренду для ведення фермерського господарства на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області та надати накази про передачу земельної ділянки кадастровий номер 14215868:02:000:1108 площею 4,9924 га безоплатно у власність ОСОБА_3, або про відмову у затверджені з посиланням на законні підстави,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі заяви про передачу безоплатно у власність земельних ділянок Волноваською районною державною адміністрацією винесено розпорядження про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, проект було подано на погодження до Відділу Держземагенства у Волноваському районі Донецької області, який, висновком останього, було погоджено, після зміни законодавства у 2013 році, погоджений проект землеустрою з клопотанням про затвердження проекту землеустрою були передані Головному управлінню Держкомзему у Донецькій області, однак зазначене здійснено не було та надавались лише листи про неможливість затвердження проекту. Позивачем здійснено звернення до суду щодо дій Головного управління Держкомзему у Донецькій області, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27.09.2016 року у справі №805/2002/16-а визано дії неправомірними та зобовязано поновити розгляд заяви про затвердження проекту землеустрою з видачею наказу про передачу земельної ділянки. Однак на мої звернення розгляд справи поновлено не було та рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Головним управлінням Держкомзему у Донецькій області прийнято не було.

Представник позивача у судовому засіданні, підтримав позовні вимоги навівши доводи аналогічні зазначеним у позовній заяві, просив адміністративний позов задовольнити.

Відповідачем через відділ документообігу суду надано заперечення на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначив, що поданий на розгляд проект землеустрою не вповній мірі відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, у відповідності до чого відготувати відповідні рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність не є можливим. Крім того, позивач має право на одержання безоплатно у власніть земельну ділянку для фермерського господарства, а не для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,як передбачає поданий на погодження проект землеустрою.

Представник відповідача у судовому засідані заперечував проти задоволення позовних вимог навівши доводи аналогічні зазначеним у заперечені на адміністративний позов, просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Судом, у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017 року) ухвалою суду від 24.10.2017 року зупинено провадження у справі за клопотанням представника відповідача для надання додаткових доказів, ухвалою суду від 14.11.2017 року провадження у справі поновлено, ухвалою суду від 14.11.2017 року було зупинено провадження у справі за клопотанням представника відповідача для винесення рішення по розгляду проекту землеустрою, ухвалою суду від 05.12.2017 року провадження у справі поновлено, ухвалою суду від 05.12.2017 року провадження у справі зупинено за клопотанням представника відповідача для надання додаткових доказів, ухвалою суду від 18.12.2017 року провадження у справі поновлено.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) у відповідності до вимог ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатний особисто здійснювати свої права та обов'язки.

Відповідач, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (, вул. Європейська, буд.13, м. Костянтинівка, Донецька облась, 85102) є субєктом владних повноважень та у відповідності до вимог ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатний особисто здійснювати свої права та обов'язки.

Судом встановлено, що за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членами фермерського господарства «Дари Приазовя» у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення, раніше наданих в оренду на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області, Відділом Держземагентства у Волноваському районі був наданий висновок від 16 квітня 2013 року № 59 про погодження наданого проекту (а.с. 26).

У звязку із переходом з 1 січня 2013 року повноважень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності від районних державних адміністрацій до головних управлінь Держгеокадастру (Держземагентства) України у областях, після виконання всіх зауважень, позивач звернувся до відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, із заявою від 12 січня 2016 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі середньої земельної частки (паю) по Рівнопільській сільській раді із земель сільськогосподарського призначення раніше наданих в постійне користування позивачу для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі договору оренди землі № 559 від 7 червня 2012 року, який зареєстровано 7 вересня 2012 року за № 03963, розташованих на території Рівнопільської сільської рада за межами населеного пункту, та передання позивачу безоплатно у власність земельну ділянку (кадастровий номер 14215868:02:000:1108) площею 4,9924 га ріллі на території Рівнопільської сільської рада Волноваського району Донецької області (а.с. 25).

За результатами розгляду зазначеного клопотання позивач отримав від відповідача лист від 11 лютого 2016 року № П-110/0-309/6-16, у якому зазначено, що розгляд проекту землеустрою зупиняється у зв'язку із тим, що термін дії розпорядження голови Волноваської райдержадміністрації від 21 грудня 2012 року № 871 Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства Дари Приазов'я сплив 21 грудня 2014 року (а.с. ).

Не погодившись зі змістом зазначеного листа, позивач 01 липня 2016 року звернувся до суду. Постановою Донецького окружного адміністаривного суду від 27.09.2016 року №805/2002/16-а, задоволено адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання неправомірними дій.

Визнано неправомірними, такими, що не відповідають чинному законодавству, дії Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області при розгляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства Дари Приазовя у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме - зупинення розгляду питання про затвердження проекту землеустрою, поданого позивачем, та повідомлення про це позивача у листі 11 лютого 2016 року № П-110/0-309/6-16.

Зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області поновити розгляд заяви (клопотання) ОСОБА_3 від 12 січня 2016 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства Дари Приазовя у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення раніше наданих в оренду для ведення фермерського господарства на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області та зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області надати наказ про передачу земельної ділянки кадастровий номер 14215868:02:000:1108 площею 4,9924 га та розглянути зазначену заяву (клопотання) відповідно до вимог чинного законодавства.(а.с.10-17)

11.11.2016 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з проханням поновити розгляд клопотання від 12.01.2016 року про затвердження проекту землеустрою і передачу земельної ділянки у власність та прийняти наказ про затвердження та передачу у власність земельної ділянки відповідно до Конституції та Законів України з урахуванням осбавин встановлених судом.(а.с.19)

Листом №П-5116/0-3393/6-16 від 06.12.2016 року Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області пояснило, що питання порушене у клопотані вже розглядалось у лютому 2016 року.(а.с.20)

07.06.2017 року позивач повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з проханням поновити розгляд клопотання від 12.01.2016 року про затвердження проекту землеустрою і передачу земельної ділянки у власність та прийняти наказ про затвердження та передачу у власність земельної ділянки відповідно до Конституції та Законів України з урахуванням осбавин встановлених судом.(а.с.21)

Листом №П-1300/0-980/6-17 від 31.03.2017 року Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області зазначив, що поданий на розгляд проект землеустрою не вповній мірі відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, у відповідності до чого підготувати відповідні рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність не є можливим.(а.с.22)

28.07.2017 року позивач знов звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з проханням поновити розгляд клопотання від 12.01.2016 року про затвердження проекту землеустрою і передачу земельної ділянки у власність та прийняти наказ про затвердження та передачу у власність земельної ділянки відповідно до Конституції та Законів України з урахуванням осбавин встановлених судом.(а.с.23)

Листом №П-4011/0-2691/6-17 від 19.08.2017 року Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області зазначив, що постанову суду було виконано та повторно розглянуто заяву ОСОБА_3 від 12.01.2016 року та надано відповідь №П-1300/0-980/6-17 від 31.03.2017 року, також зауважено, що постановою суду не зобовязано Головне управління надати наказ про передачу земельної ділянки ОСОБА_3 кадастровий номер 14215868:02:000:1108 площею 4,9924 га на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області для ведення тованого сільськогосподарського виробництва та повернуто проекти землеюстрою. (а.с.24)

Під час розгляду справи, Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області надано позивачу відповідь №31-5-0.61-11089/2-17 від 30.11.2017 року, з якої вбачається, що поданий на розгляд проект землеустрою не вповній мірі відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, у відповідності до чого, з метою виконання постанови Донецького окружного адміністартвиного суду від 27.09.2016 року у справі № 805/2002/16-а та надання ОСОБА_3 земельної ділянки безоплатно у власність, запропоновано врахувати зауваження зазначеніу листі та звернутися до Головного управління з виправленою документацією із землеустрою для затвердження.(а.с.54-55)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель вирішуються Земельним кодексом України.

Згідно п.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно п.1 Положення "Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.29015 року № 15 (далі - Положення №15), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Підпунктом 31 п. 4 Положення № 15 визначено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

У відповідності до Положення № 15 Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

У відповідності до абзацу 1 частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною другою статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина третя статті 116 Земельного кодексу України).

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Суд зауважує, що позивачем було здійснено ряд необхідних дій для безоплатного отримання земельної ділянки, а саме: отримано розпорядження про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, замовлено розробку проекту землеустрою, отримано висновок про погодження проекту землеустрою.

Так, частиною 9-11 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивачем, після отримання висновку Відділу Держземагентва у Волноваському районі Донецької області про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 16.04.2013 року №59 було здійсено звернення (повторне) до Головного управління Держгеокадастру України у Донецькій області із заявою про затвердження проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки від 12.01.2016 року, однак, станом на час розгляду справи рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність відповідачем не прийнято.

На звернення позивача, відповідач листами надавав пояснення щодо невідповідності поданого на розгляд проекту землеустрою, оскільки останій не вповній мірі відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

Між тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.6 ст. 186 Земельного кодексу України, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У свою чергу, частиною 1 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

У відповідності до ч.4 ст.186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч.5 ст.186-1 ЗК України).

Згідно з ч.6 ст.186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Частиною 8 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Тобто, з аналізу вищезазначених норм вбачаєься, що під час погодження проекту землеустрою відповідний орган має право відмовити у погоджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав невідповідності його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації, що було зазначено відповідачем у відповідях на зжвернення позивача.

Однак, після погодження проекту землеустрою передбачено два альтернативні варіанти рішень, які можуть бути прийняті територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за результатами розгляду погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: про затвердження цього проекту або про відмову в його затвердженні.

Тобто, законодавством не передбачено, під час затвердження проекту землеустрою, можливості направлення погодженого проекту землеустрою на доопрацювання, без складання рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою, натомість, у порушення чинного законодавства, відповідачем направлялися листи-відповіді про розгляд заяви про затвердження проекту землеустрою.

Враховуючи зазначене, суд не приймає до уваги доводи відповідача зазначені у заперечені на адміністративний позов, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Наданими позивачем документами та поясненями у судовому засіданні повністю підтверджено та доведено порушення відповідачем вимог чинного законодавства, отже, позовні вимоги є обґрунтованим.

Верховний суд України у своєму рішення від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

У відповідності до чого, суд з урахуванням вимог ст. ст. 5, 6, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, для забезпечення ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєкта владних повноважень, вважає, що належним захистом порушених прав в даній справі є визнання протиправною бездіяльність, а не дії відповідача, оскільки саме неприйняття Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є порушенням прав позивача.

У випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов'язати суб'єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію, суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права, як зобов'язання вчинити певні дії.

Отже, з урахуванням бездіяльності відповідача, яка полягає у не надані рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок або відмову в його затвердженні, суд приходить до висновку, що належним та достатнім способом судового захисту прав позивача у спірних відносинах є зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Обрана судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Втручанням у дискреційні повноваження суб'єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов'язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявою заявника замість суб'єкта владних повноважень.

Вимоги позивача про зобовязання поновити розгляд клопотання від 12.01.2016 року не підлягають задоволенню, оскільки розгляд зазначеного клопотання поновлено та розглянуто відповідачем з наданням відповіді №31-5-0.61-11089/2-17 від 30.11.2017 року.

Отже, враховуючи вищезазначене, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем при зверненні до суду за подання позовної заяви з двома похідними позовними вимогами про визнання дій неправомірними та зобовязання відповідача поновити розгляд клопотання, прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою та надання наказу про передачу земельної ділянки, сплачено 640,00 грн судового збору.

Оскільки за подання адміністративного позову в частині позовних вимог про зобовязання відповідача поновити розгляд клопотання від 12.01.2016 року позовні вимоги задоволенню не підлягають, беручи до уваги, що позивачем сплачено судовий збір при звернені до суду повністю, у відповідності до чого підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 480,00 грн

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,5,6,90,132,139,193,242-246,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (, вул. Європейська, буд.13, м. Костянтинівка, Донецька облась, 85102) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області щодо не прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

В частині позовних вимог про зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області поновити розгляд клопотання від 12.01.2016 року - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (, вул. Європейська, буд.13, м. Костянтинівка, Донецька облась, 85102) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) судовий збір у сумі 480 ( чотириста вісімдесят) грн 00 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 18 грудня 2017 року.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2017 року.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасниками справи, які не були присутні в судовому засіданні, рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Христофоров А.Б.