Справа № 296/2133/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Драч Ю.І.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"20" грудня 2017 р. Справа № 296/2133/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

сторін та їх представників:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "06" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради третя особа - Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови №142 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Житомирської міської ради від 02.03.2017р. , якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00грн. Також позивач просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 зазначив, що 02.03.2017р. адміністративною комісією при виконавчому комітеті Житомирської міської ради винесено постанову №142 , згідно з якою позивача визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00грн. Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки закріплений на лицевій стороні зовнішнього фасаду будівлі-споруди магазину "Сучасний дім" банер не містить інформації, яка у відповідності до чинного законодавства визначалась як реклама.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 06.11.2017р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що судом першої не встановлено, що банер має відношення до позивача, що саме позивач має нести відповідальність за його розміщення. На думку скаржника, Правила благоустрою, забезпечення чистоти, порядку і дотримання тиші у м. Житомирі, затверджені рішенням міської ради від 29.02.2012р. №325, не можуть передбачати обов'язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ. організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи. Протокол, як вважає позивач, складений 22.02.2017р., є незаконним. Крім того, як зазначає скаржник, суд не дослідив правомірність застосування відповідачем приписів ч.1 ст.38 КУпАП , якою визначено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через 2 місяці з дня вчинення правопорушення , а при триваючому правопорушення - не пізніше як через 2 місяці з дня його виявлення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 09.12.2016 року спеціалістом 1 категорії Муніципальної інспекції ЖМР ОСОБА_4 видано припис позивачу, в якому зазначено, що за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 54 підприємцем ОСОБА_3 самовільно без дозволу виконавчого комітету ЖМР було розміщено рекламний банер на фасаді будинку та запропоновано усунути правопорушення, а саме демонтувати рекламний банер або отримати відповідний дозвіл (а.с. 13).

22.02.2017 року спеціалістом 1 категорії Муніципальної інспекції ЖМР ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення № 000182 в якому зазначено, що 22.02.2017 року о 14 год. 35 хв. за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 54 було виявлено, що фізичною-особою підприємцем ОСОБА_3 самовільно організовано розміщення зовнішньої реклами на фасаді, чим порушено п. 7.11.1 Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку та дотримання тиші у м. Житомирі та п. 4.1 Правил розміщення зовнішньої реклами в м. Житомирі, відповідальність передбачена ст. 152 КУпАП (а.с. 10).

02.03.2017 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Житомирської міської ради винесено постанову № 142, згідно з якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850,00 грн. (а.с. 9).

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з даним позовом.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким в позові підприємця відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону України "Про рекламу" визначено, що реклама - це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про рекламу» розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Відповідно до частини шостої статті 9 Закону України "Про рекламу" вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Так, правові відносини у галузі розміщення зовнішньої реклами між розповсюджувачами зовнішньої реклами, виконавчим комітетом Житомирської міської ради, спеціально уповноваженими територіальними органами у сфері захисту прав споживачів та робочим органом з приводу отримання дозволів на розміщення зовнішньої реклами, укладення договорів про надання у користування місць для розміщення спеціальних конструкцій на місцях, наданих в користування, а також інші відносини з приводу розміщення зовнішньої реклами регулюються Правилами розміщення зовнішньої реклами у м. Житомирі, затвердженими рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 11.03.2010 року № 168. Вказані правила не були скасовані та на час постановлення даного рішення є чинними.

Також слід зазначити, що вказані Правила були прийняті на підставі Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067.

Згідно з пунктом 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067, вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Пунктом 48 Типових правил передбачено, що площа поверхні вивіски чи таблички не повинна перевищувати 3 кв.м. При цьому, правове регулювання спірних правовідносин свідчить, що в разі перевищення встановленої площі така вивіска чи табличка автоматично стає зовнішньою рекламою, незалежно від її змісту, місця розміщення тощо.

З копії листа Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради № 376/12 від 10.05.2017 року вбачається, що виходом на місце спеціалістами департаменту містобудування та земельних відносин міської ради встановлено, що банерне полотно з рекламним сюжетом на металевій рамі прикріплено до зовнішньої поверхні фасаду будівлі магазину по вул. Покровській, 54 і затуляє скляний вітраж, має площу поверхні, яка складає близько 69,00 кв. метрів (а.с. 53).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду попередньої інстанції про те, що банер, розміщений за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 54, є об'єктом зовнішньої реклами. Відповідно, потребує надання відповідного дозволу міськвиконкому.

Відповідно до п. 4 Типових правил на територіях, будинках і спорудах зовнішня реклама розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб) з урахуванням архітектурних, функціонально-планувальних, історико-культурних чинників, типології елементів місцевого середовища та з додержанням правил благоустрою територій населених пунктів.

Згідно п. 4.2 Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Житомирі дозволом на розміщення реклами є реєстраційний документ встановленої форми, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради, що визначає право розповсюджувача зовнішньої реклами на встановлення окремої спеціальної конструкції на певний термін та у певному місці і містить відомості про розповсюджувача реклами, технічні характеристики конструкції місце її розташування з привязкою до топогеодезичного знімку місцевості, фотографічний знімок місця до і після розташування спеціальної конструкції, погоджувальну частину та інші необхідні відомості.

За змістом ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 24 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 р. N 2067 виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу.

Позивачем не надано доказів (в матеріалах справи відсутні відомості , які свідчать про протилежне), що виконавчим комітетом Житомирської міської ради було прийнято рішення про надання дозволу на розміщення реклами за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 54, тому можна зробити висновок, що банер, який має ознаки реклами розміщений самовільно без отримання відповідних дозволів.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частинами першою - пятою статті 152-1, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, статтями 156-1, 156-2, 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 186-1, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.

Згідно ст. 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, адміністративна комісія при виконавчому органі Житомирської міської ради мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення передбачене статтею 152 КУпАП.

У позовній заяві позивач зазначає, що у відповідності до умов договору оренди нерухомого майна від 01.04.2015 року ТОВ «Крона А», як власник майна, передало у строкове, платне користування (оренду) позивачу частину торгівельного залу, загальною площею 10 м.кв. за адресою: м. Житомир, вул. Покровська (Щорса), 54. Однак, у підтвердження вказаних обставин позивачем не надано вказаного договору оренди.

Копія даного договору надано представником позивача до суду апеляційної інстанції. Однак судова колегія не може взяти його до уваги як доказ оскільки позивачем не заперечувалось розміщення саме ним вказаного банеру або його належність ТОВ «Крона А», яке є власником майна за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 54 , під час розгляду справи адмінкомісією. При розгляді справи про адміністративне правопорушення адміністративною комісією позивач не повідомляв про те що банер не належить йому і не заперечував такі обставини. Його пояснення які містяться на аудіо диску із записом засідання адмінкомісії стосуються суті самого правопорушення, а не причетності до його вчинення.

Доводи позивача про відсутність повноважень у відповідача та у третьої особи по контролю за дотриманням вимог законодавства про рекламу, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з пп. 13 п. "а" ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо надання дозволів у порядку, встановленому законодавством, на розміщення реклами.

Зазначені положення вказаного закону кореспондуються зі ст. 16 Закону України «Про рекламу».

Відповідно до п. 45 Типових правил контроль за їх додержанням здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства, уповноважені особи яких відповідно до п. 46 цих Правил у разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами звертаються до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк.

З наведеного слідує висновок, що виконавчий комітет органу місцевого самоврядування, як орган, який надає дозвіл на розміщення зовнішньої реклами та здійснює контроль за дотриманням правил її розміщення, у межах своїх повноважень може приймати рішення про усунення порушень таких правил, зокрема і рішення про зобов'язання розповсюджувача реклами до демонтажу протягом певного строку рекламного засобу, установленого без відповідного дозволу, що спростовує відповідні доводи позивача.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2013 року у справі № 21-18а13 та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції відповідно до ст. 2442 КАС України.

Як визначено приписами ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові ОСОБА_3 Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

В скарзі позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

З цього приводу слід вказати наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що в позові ОСОБА_3 відмовлено відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "06" листопада 2017 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "20" грудня 2017 р.