Справа № 816/910/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 р. м. ХарківСправа № 816/910/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Тацій Л.В.

суддів: Рєзнікової С.С. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гайворонської І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду, м. Полтава судді К.І. Клочко від 04.07.2017р., повний текст складено 04.07.17 по справі № 816/910/17

за позовом ОСОБА_1

до Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа ОСОБА_2

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа ОСОБА_2, в якому просила:

- скасувати рішення Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 17.05.2017 у формі Висновку про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану;

- зобов'язати Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області внести зміни до актових записів про:

- шлюб №924 від 03.10.2003, складеного Центральним відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, а саме: виправити громадянство чоловіка з "громадянин України" на "громадянин Держави Ізраїль";

- народження №1035 від 05.10.2004, складеного Автозаводським відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, а саме: виправити громадянство батька з "громадянин України" на "громадянин Держави Ізраїль".

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2017р. по справі № 816/910/17 позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні постанови були порушені норми матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні, призначеному на 26.10.2017 року апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у скарзі.

Позивач в судовому засіданні, призначеному на 26.10.2017 року проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Третя особа в судовому засіданні, призначеному на 26.10.2017 року також проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Судове засідання з 26.10.2017 року відкладено на 28.11.2017 року у зв'язку з витребуванням додаткових доказів, та з 28.11.2017 року на 19.12.2017 року - у зв'язку з їх повторним витребуванням.

В судове засідання, призначене на 19.12.2017 року сторони, третя особа та їх представники не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання, призначеного на 19.12.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 05.05.2017р. звернулась до Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області із заявою про внесення змін до:

- актового запису про шлюб №924 від 03.10.2003, складеного Центральним відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, а саме: виправити громадянство чоловіка з "громадянин України" на "громадянин Держави Ізраїль";

- актового запису про народження №1035 від 05.10.2004, складеного Автозаводським відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, а саме: виправити громадянство чоловіка з "громадянин України" на "громадянин Держави Ізраїль".

За результатом розгляду заяви позивача, Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, рішенням від 17.05.2017р. у формі висновку про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану, відмовив у задоволенні заяви (а.с.10).

Не погодившись з наданим Висновком про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що третя особа, набувши громадянства Ізраїлю автоматично, в силу ст. 20 Закону України «Про громадянство» (1991 року), втратив громадянство України, у зв'язку з чим зміни до актових записів підлягають внесенню.

Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 №2398-VI.

Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (частини друга статті 2 Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану").

Державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (частина перша статті 3 Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану").

Відповідно до частини другої статті 3 Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з частиною першою статті 9 цього Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Відповідно до частини 4 тієї ж статті для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.

Згідно частини першої статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

З матеріалів справи судом встановлено, що місцем зберігання актового запису про шлюб №924 від 03.10.2003р. та актового запису про народження №1035 від 05.10.2004р. є Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, який є належним відповідачем у справі.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до пункту 2.6 Правил, разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

З матеріалів справи судом встановлено, визнається учасниками справи, та відображено у висновку про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану (а.с. 10), а отже не підлягає доказуванню в силу приписів ч. 1 ст. 78 КАС України та обставина, що позивачем при зверненні до відповідача із заявою про внесення змін до актових записів подані наступні документи:

- копія паспорту ОСОБА_1, серії НОМЕР_1, виданого Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 04.12.2003 року;

- копія паспорту ОСОБА_2, серії НОМЕР_2, виданого 21.08.2014 року Посольством Ізраїлю в Україні;

- копія паспорту чоловіка ОСОБА_2, НОМЕР_3, виданого м. Ашкелон 01.08.2000 року;

- копія посвідчення особи ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_4), виданого 15.06.1997 року м. Беєр-Шева;

- копія свідоцтва про шлюб заявника серії НОМЕР_5, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 23.06.2010 року;

- копія свідоцтва про народження доньки ОСОБА_1, серії НОМЕР_6, виданого Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 05.10.2004 року;

- копія актового запису про шлюб № 924 від 03.10.2003 року, складеного Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області;

- копія актового запису про народження № 1035 від 05.10.2004 року, складеного Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області.

За результатом розгляду заяви та доданих до неї документів, відповідач, посилаючись на норми ст. 2 Закону України "Про громадянство" від 18.01.2001 №2235-III, в якій зазначено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Так, у Висновку від 17.05.2017р. про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану зазначено, що згідно: копії паспорта чоловіка заявника, серії НОМЕР_2, виданого 21.08.2014 року Посольством Ізраїлю в Україні; копії паспорта чоловіка заявника НОМЕР_3, виданого м. Ашкелон 01.08.2000 року; копії посвідчення особи чоловіка заявника НОМЕР_4, виданого 15.06.1997 року м. Беєр-Шева, одночасно із громадянством України, він мав громадянство держави Ізраїль (а.с.10).

Колегія суддів приходить до висновку про правомірність оскаржуваного рішення відповідача з огляду на наступне.

Стаття 25 Конституції України визначає, що громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство.

У висновку від 17.05.2017р. про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану відповідачем зазначено, що у 1997 році ОСОБА_2 набув громадянства держави Ізраїль.

Посилаючись на вказану обставину, як на обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначила, що її чоловік станом на дату реєстрації актових записів про шлюб та народження дитини, у 2003 та 2004 роках відповідно, мав громадянство Ізраїлю у зв'язку з цим втратив громадянство України.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про обґрунтованість наведених доводів позивача, посилаючись на положення ч. 1 ст. 20 Закону України "Про громадянство" від 08.10.1991 №1636-XII (в редакції Закону від 16 квітня 1997 р.), відповідно до якої громадянство України втрачається якщо громадянин України добровільно набув громадянства іншої держави.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано положення ч. 2 ст.20 Закону України "Про громадянство" від 08.10.1991 №1636-XII, якою передбачено, що за громадянином України не визнається належність до іноземного громадянства до прийняття рішення про втрату громадянства України.

Прийняття рішення про втрату громадянства входить до компетенції Президента України у відповідності до положень ст.ст. 19, 22, 36 Закону України "Про громадянство" від 08.10.1991 №1636-XII.

Рішення Президентом України про припинення (втрату) громадянства України відносно ОСОБА_2 не приймалось, що не заперечується сторонами у справі.

Окрім того, судом апеляційної інстанції встановлено, підтверджується листом ДМС України, листом Автозаводського районного відділу у м. Кременчуці Управління ДМС України в Полтавській області та доданими до них письмовими доказами, які витребувались судом, що ОСОБА_2 за його заявою відділом внутрішніх справ Автозаводського райвиконкому м. Кременчука Полтавської області 25.08.1987 р. видано паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_7. Згідно довідки № 639, виданої 23.03.2001 року Кременчуцьким ОМВК, ОСОБА_2, після закінчення у 1989 році СПТУ №2, з 24.10.1989 року по 08.10.1991 рік проходив строкову службу у збройних силах.

Відповідно до інформації, наданої ГУДМС України в м. Києві за вихідним номером 3.1/26286 від 23.11.2017 року встановлено, що згідно листка вибуття ОСОБА_2, прибув до м. Києва в січні 1992 року з армії, а 28.05.1994 року - документований загальногромадянським закордонним паспортом серії НОМЕР_8.

Вподальшому, 20.07.1996 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виїзд на постійне проживання до Держави Ізраїль, який він отримав 07.04.1997 р.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про громадянство України» від 16.04.1997 року № 210/97-ВР Міністерством закордонних справ України 18.02.1998 року визначено належність ОСОБА_2, як особи, яка постійно проживає за кордоном до громадянства України та документовано паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_9, орган видачі 1 UKR.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 5 Закону України „Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-III документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Як встановлено ч.2 ст.2 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 станом на 18.02.1998 року був громадянином України, а його проживання (місце перебування) поза межами України, не впливає, в даному випадку, на обставину належності до громадянства України.

14.10.2000 року ОСОБА_2 оформив повернення на постійне місце проживання в Україну та на підставі п. 22 Розділу 3 Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженої Наказом МВС України від 17.08.1994 року № 316, отримав в Автозаводському РВ Кременчуцького міського управління УМВС України в Полтавській області паспорт громадянина України серії НОМЕР_10 на підставі паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_8

03.09.2016р. Автозаводським РВ у м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області ОСОБА_2 документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_11 взамін втраченого паспорта громадянина України серії НОМЕР_12.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що і у період внесення оспорюваних актових записів, ОСОБА_2 мав також статус громадянина України, а отже позовні вимоги про внесення зміни до актового запису про шлюб №924 від 03.10.2003, складеного Центральним відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, а саме: виправити громадянство чоловіка (ОСОБА_2.) з "громадянин України" на "громадянин Держави Ізраїль", є безпідставними та задоволенню не підлягають.

З аналогічних підстав не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зазначення в акті про народження №1035 від 05.10.2004, складеного Автозаводським відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, в графі "відомості про батька" - громадянин України.

Враховуючи, що ОСОБА_2 станом на вчинення актового запису про шлюб №924 від 03.10.2003 та актового запису про народження №1035 від 05.10.2004 був громадянином Держави Україна, колегія суддів дійшла висновку висновку про правомірність рішення відповідача від 17.05.2017, викладеного у формі Висновку про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України 1. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, які були покладені відповідачем в основу оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області при прийнятті оскаржуваного рішення, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, з дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, у зв'язку з чим, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У відповідності до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права..

Враховуючи викладене, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова з вищенаведених підстав підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 243, 250, 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, 317, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2017р. по справі № 816/910/17 - задовольнити.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа ОСОБА_2 про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Рєзнікова С.С. Подобайло З.Г.
Повний текст постанови складено 21.12.2017 р.