Справа № 820/4107/17
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 р. № 820/4107/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявої К.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Укрросконтрактбуд" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Укрросконтрактбуд" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області № від 28.08.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на помилковому судженні субєкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки, а тому підлягають скасуванню.

Представник відповідача, Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, проти позову заперечував, зазначив, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, висновки якого стали підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення, у зв'язку із чим просить у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Відповідно до витягу №098 з реєстру платників податку на додану вартість Приватне підприємство "Укрросконтрактбуд" є платником податку на додану вартість з 01.09.2013 року (а.с. 13).

Приватне підприємство "Укрросконтрактбуд", код ЄДРПОУ - 35598049, зареєстровано у відповідності до норм діючого законодавства як суб'єкт господарювання 01.02.2008 року, місцезнаходження юридичної особи: 61166, Харківська область, м. Харків, просп. Науки, буд. 36, кім. 514, що підтверджено наявним в матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 9-12).

За наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що на підставі направлень від №5433, 5434, 5435, 5436 від 01.08.2017 року, виданих ГУ ДФС у Харківській області, спеціалістами ГУ ДФС у Харківській області, відповідно до ПП. 78.1.1 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС у Харківській області від 11.38.2017 року №3700 проведено позапланову виїзну перевірку ПП "Укрросконтрактбуд" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за 01.07.2016 по 30.06.2017 року.

Результати перевірки підприємства позивача оформлені актом від 14.08.2017 №9756/20-30-14-01/35598049 (а.с. 14-26).

Відповідно до висновків акту від 14.08.2017 №9756/20-30-14-01/35598049 перевіркою встановлено порушення ПП "Укрросконтрактбуд" п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, ПП "Укрросконтрактбуд" занижено податок на додану вартість на загальну суму 73308 грн., в тому числі за вересень 2016 року на суму ПДВ 5831 грн., за лютий 2017 на суму ПДВ 67477 грн; п.176.2 (б) СТ.176 Податкового кодексу України, а саме подання з недостовірними даними податкового розрахунку за формою 1ДФ за період 3-4 квартал 2016 року.

На підставі висновків акту від 14.08.2017 №9756/20-30-14-01/35598049 ГУ ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 28.08.2017 року № за порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 109962,00 грн, з яких 73308 грн. за податковими зобов'язаннями та 36654 грн. за штрафними санкціями.

Із матеріалів справи вбачається, що в перевіряємому періоді ПП "Укрросконтрактбуд" мало взаємовідносини з товариством з обмеженою відповідальністю "ВАРТІС" (код ЄДРПОУ - 34350636), товариством з обмеженою відповідальністю "Фенекс менеджмент груп плюс" (код ЄДРПОУ - 39223486).

З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що між ПП «Укрросконтрактбуд» (покупець) та ТОВ «ВАРТІС» (постачальник) було укладено договір поставки №14-9/16 від 01.09.2016 року, відповідно до умов якого постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця металопродукцію, а покупець зобовязується своєчасно прийняти товар і здійснити його оплату на умовах цього договору. Пунктом 2.1 договору визначено, що кількість, асортимент та розгорнута номенклатура товару, що передається за цим договором, зазначається у рахунках фактурах постачальника, які мають силу специфікації, або в в інших додатках до цього договору та визначаються у видаткових накладних. Пунктом 3.1 договору передбачено, що загальна ціна цього договору складає загальну вартість переданого товару, яка зазначена в усіх видаткових накладних. Відповідно до п.3.5 договору передплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника. Пунктом 9.1 договору визначено строк його дії.

На підтвердження реальності виконання умов договору поставки №14-9/16 від 01.09.2016 року позивачем до суду надано первинні документи, а саме: рахунок-фактура №1517 від 09.09.2016 року; видаткова накладна №846 від 13.09.2016 року.

На підтвердження здійснення транспортування придбаних товарів до суду надано копію товарно-транспортної накладної №ВР0005638 від 13.09.2016 року.

Позивачем сплачено на користь постачальника вартість товару, на підтвердження чого до суду надано платіжне доручення №2862 від 12.09.2016 року.

На виконання умов договору поставки №14-9/16 від 01.09.2016 року ТОВ "ВАРТІС" виписано на адресу позивача податкову накладну №586 від 12.09.2016 року.

Під час судового розгляду справи представником позивача у наданих поясненнях зазначено, що придбані у контрагента товарно-матеріальні цінності зберігались на складському приміщені за адресою м. Харків, вул. Тахіаташська, б. 3.

На підтвердження вказаного, представником позивача до суду надано копію договору оренди нежитлового приміщення №01/10-А від 01.01.2016 року, укладеного між ПП «Укрросконтрактбуд» та ТОВ «СЯЙВО», акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №30/09 за вересень 2016 року; акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №30/09/1 за вересень 2016 року.

З наданих представником позивача пояснень встановлено, що придбані у контрагента ТОВ «ВАРТІС» товарно-матеріальні цінності ПП «Укрросконтрактбуд» було реалізовано на ТОВ «Гранд буд проект», що підтверджується наданими до суду первинними документами, а саме: рахунком на оплату №416 від 28.09.2016 року; видатковою накладною №506 від 28.09.2016 року, товарно-транспортною накладною №506 від 28.09.2016 року; виписка банку АТ «Укрсиббанк» від 10.10.2017 року по платі ТОВ «ГРАНД БУД ПРОЕКТ», податковою накладною №89 від 28.09.2016 року.

При цьому, як повідомлено представником позивача транспортування товарно-матеріальних цінностей до ТОВ «ГРАНД БУД ПРОЕКТ» здійснювалось перевізником ПП «Вегамакс» на підставі, укладеного договору про надання транспортних послуг №060415 від 06.04.2015 року, на підтвердження чого до суду надано копія договору про надання транспортних послуг №060415 від 06.04.2015 року, додаткова угода №1 від 30.12.2015 року, додаткова угода №2 від 29.12.2016 року, рахунок на оплату №1945 від 05.10.2016 року, акт надання послуг №2030 від 05.10.2016 року.

Також з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що між ПП «Укрросконтрактбуд» (покупець) та ТОВ «Фенекс менеджмент груп плюс» (постачальник) було укладено договір поставки №03/01-1 від 03.01.2017 року, відповідно до умов якого постачальник зобовязується передати у власність покупця будівельні матеріали, найменування, кількість, комплектність, ціна та асортимент якого визначені у рахунках-фактурах, а покупець приймає на зобовязання прийняти такий товар, та оплатити його повну вартість згідно умов договору. Пунктами 3.2, 3.3 договору поставки передбачено, що загальна вартість цього договору визначаться вартістю усіх узгоджених та сплачених рахунків протягом дії договору; розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування 100% передоплати вартості кожної партії товару з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника. Відповідно до п.3.8 ціна, загальна вартість, асортимент (сортамент), номенклатура та кількість товару, вказані в рахунку-фактурі і сплачені покупцем, вважаються узгодженими сторонами належним чином у відповідності до умов цього договору. Умови постачання товару за договором поставки визначені сторонами у п.4.1 договору та передбачають, що постачання здійснюється на умовах FСА (склад постачальника, м. Харків) згідно Інкотермс 2000. Пунктом 8.1 договору поставки визначено строк дії такого договору.

На підтвердження реальності виконання умов договору поставки №03/01-1 від 03.01.2017 року позивачем до суду надано первинні документи, а саме: рахунки на оплату по замовленню №448 від 03.02.2017 року; №30 від 15.02.2017 року; №32 від 21.02.2017 року; видаткові накладні №679 від 08.02.2017 року; №903 від 24.02.2017 року; №1019 від 24.02.2017 року.

На підтвердження здійснення транспортування придбаних товарів до суду надано копії товарно-транспортних накладних №Р680 від 08.02.2017 року; №Р679 від 08.02.2017 року; №Р681 від 08.02.2017 року; №Р912 від 24.02.2017 року; №Р911 від 24.02.2017 року; №Р913 від 24.02.2017 року; №Р910 від 24.02.2017 року; №Р914 від 24.02.2017 року; №Р1019 від 24.02.2017 року; №Р1020 від 24.02.2017 року; №Р1022 від 24.02.2017 року; №Р1021 від 24.02.2017 року; №Р1023 від 24.02.2017 року.

Позивачем сплачено на користь постачальника вартість товару, на підтвердження чого до суду надано виписку банку АТ «Укрсиббанк» від 10.10.2017 року згідно рахунків №448, №30, №32; платіжне доручення №3360 від 23.02.2017 року.

На виконання умов договору поставки №03/01-1 від 03.01.2017 року ТОВ "Фенекс менеджмент груп плюс" виписано на адресу позивача податкові накладні №229 від 23.02.2017 року; №166 від 16.02.2017 року; №55 від 07.02.2017 року.

Під час судового розгляду справи представником позивача у наданих поясненнях зазначено, що придбані у контрагента товарно-матеріальні цінності оприбутковані та знаходяться на складі ПП «Укрросконтрактбуд», що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку №281 за 01.02.2017 по 08.12.2017 року.

Представником позивача на підтвердження наявності складських приміщень до суду надано копію договору суборенди №03/01/17У від 03.01.2017 року укладеного між ПП «Укрросконтрактбуд» та ФОП ОСОБА_3, відповідно до якого позивачем орендується складське приміщення за адресою Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Кірова, 3, а також копії акт приймання-передачі приміщення від 03.01.2017 року, акту надання послуг №56 від 31.03.2017 року.

З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд приходить до висновку, що господарські операції ПП "Укрросконтрактбуд" з контрагентами у перевіряємому періоді мали реальний характер, призвели до зміни майнового стану учасників господарських відносин, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, оцінюватись при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За приписами п.п. 2.4 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надані суду первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку спричиняли втрату означеними накладними юридичного статусу первинних документів судом не виявлено.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з приписами п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до ст. 198.3. Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ст.198.6. Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Однак, в даному випадку виконання договорів між позивачем та ТОВ "ВАРТІС", ТОВ "Фенікс Менеджмент груп плюс" підтверджується первинними документами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Як підтверджено матеріалами справи, правочини укладені між позивачем та його контрагентом виконано кожною стороною цього договору, що підтверджується первинними документами, а саме податковими накладними. Сторони претензій одна до одної не мали.

Стосовно посилання відповідача на наявність у контролюючого органу податкової інформації отриманої від 24.10.2016 №463/10-13-І4-04/34350636 щодо ТОВ «ВАРТІС» від Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та від 21.06.2017 року №652/20-40-14-08-12 щодо ТОВ «Фенікс менеджмент груп плюс» від Головного управління ДФС у Харківській області, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків. Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Юридична відповідальність кожного платника податків, відповідно до ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим.

Така ж позиція узгоджується із позицією Верховного суду України викладену в постановах №10/21 від 02.03.2010 року, №09/05 від 13.01.2009 року, №08/28 від 12.02.2008 року.

З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що порушення, які слугували підставою для винесення оскаржуваного повідомлення-рішення, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, а отже податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області № від 28.08.2017 року підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов приватного підприємства "Укрросконтрактбуд" є таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Приватного підприємства "Укрросконтрактбуд" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області № від 28.08.2017 року.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Укрросконтрактбуд" (61166, м. Харків, пр. Науки, б. 36, оф. 514, код ЄДРПОУ - 35598049) сплачену суму судового збору в розмірі 1649 (одна тисяча шістсот сорок дев'ять) грн 44 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, код ЄДРПОУ - 39599198).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 19 грудня 2017 року.

Суддя Р.В. Мельников