Справа № 804/5503/16
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/5503/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"19" грудня 2017 р.

справа 804/5503/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Ясенова Т.І. Головко О.В.

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 (суддя Єфанова О.В., дата складання повного тексту 27.12.2016)

в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» до Дніпропетровської митниці

про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 в задоволенні позову відмовлено (т1ас93).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2015 апеляційна скарга позивача залишена без задоволення, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 – без змін (т1ас164).

Постановою Вищого адміністративного суду України від 04.08.2016 скасовані постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2015, ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2015 та справа направлена на новий розгляд.

Касаційний суд зазначив, що витребовуючи додаткові документи, митний орган не навів підстав для такого витребування. Митницею не надані докази, що документи, подані позивачем для митного оформлення, є недостатніми чи такими, що викликають сумніви в достовірності наданої інформації. Відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України про іншу вартість придбаних товарів, на яку посилається митний орган, не є достатнім приводом для коригування заявленої митної вартості за відсутності сумнівів в достовірності і повноті наданих декларантом документів (т1ас219).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 в задоволенні позову відмовлено (т2ас32).

В апеляційній скарзі ПАТ «ДМК» просить постанову суду скасувати та позовні вимоги задовольнити. Вказують, що суд першої інстанції помилково погодився з доводами митниці про недостатність поданих документів для визначення митної вартості за основним методом за ціною контракту. Митниця дійшла необгрунтованого висновку про наявність розбіжностей в поданих документах, витребувала додаткові документи та збільшила вартість імпортованого товару, застосувавши резервний метод (т2ас43).

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до статті 49 Митного Кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 57 Митного Кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 статті 57 Митного Кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України згідно митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до частини 3 статті 57 Митного Кодексу України, кожний наступний метод застосовується лише в разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини 4 статті 57 Митного Кодексу України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до частини 1 статті 53 Митного Кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини 2 статті 53 Митного Кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених в частинах 5, 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього в разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного Кодексу України, в разі якщо документи, зазначені в частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 5 статті 53 Митного Кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини 6 статті 53 Митного Кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини 1 статті 54 Митного Кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 2 статті 54 Митного Кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України згідно митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень застосування цього методу, визначених в частині 1 статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 54 Митного Кодексу України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 54 Митного Кодексу України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих в разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного Кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити в митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні або недостовірні відомості про митну вартість товарів, в тому числі невірно визначено митну вартість товарів, в разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених в частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності в цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним в главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 7 статті 54 Митного Кодексу України, в разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні або недостовірні відомості про митну вартість товарів, в тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Між ПАТ «ДМК» та польською компанією «Vesuvius spolka z organiczona odpowiedzialnoscia» 28.01.2014 укладений контракт №14-0156-12 на поставку товару згідно специфікацій на умовах DAP – ПАТ «ДМК» при поставці автомобільним транспортом, DAP – ст.Правда при поставці залізничним транспортом. У вартість товару включено пакування і маркування (т1ас49). Згідно специфікації №1 від 28.01.2014, польська компанія зокрема поставляє вогнетривкий бетон Criterion 80PE вартістю 924,5€/тн (т1ас54).

Митниця 17.07.2014 повідомила позивача про виявлені розбіжності:

- згідно пункту 4.1 контракту та інвойсу №131405062 від 14.07.2014, покупець перераховує 50 відсотків вартості товару протягом 20 банківських днів з моменту отримання інвойсу, інші 50 відсотків покупець сплачує за фактично поставлений товар протягом 20 банківських днів з дати поставки. Але ПАТ «ДМК» наданий лист виробника від 14.07.2014 про зміну умов оплати. Документи про оплату не представлені;

- наданий прайс-лист виробника від 30.09.2013 містить ціну товару без урахування транспортних витрат та умов поставки, не кореспондується із специфікацією №1 від 28.01.2014. Прайс-листом виробник пропонує товар лише ПАТ «ДМК», що унеможливлює встановити його дійсну вартість;

- надана комерційна пропозиція виробника №14/05/06 від 06.05.2014 містить умови постачання і вартість вищу, ніж вказана в прайс-листі виробника від 30.09.2013 та не кореспондується ні з прайс-листом, ні з специфікацією №1 від 28.01.2014;

- наявні підстави вважати, що різниця між вартістю прайс-листа та вартістю комерційної пропозиції є транспортною складовою;

- за відомостями міжнародної товарно-транспортної накладної №006142 від 14.07.2014, перевізником є ПП «Берегиня», але відсутні відомості про відносини з продавцем і покупцем;

- відсутні документи про вартість транспортування до кордону України, а також від кордону до місця призначення;

- митна декларація країни відправлення №14PL351010E0049934 від 14/07/2014 надана без перекладу (т1ас17).

В зв’язку з виявленими розбіжностями, відповідно до частини 3 статті 53 Митного Кодексу України, ПАТ «ДМК» запропоновано додатково надати:

- виписку з бухгалтерської документації;

- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- якщо здійснювалось страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- висновки про якісні і вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини;

- переклад митної декларації країни відправлення.

Позивачем оформлена нова митна декларація №110010000/2014/021145 від 18.07.2014 та товар випущений у вільний обіг під гарантійні зобов’язання у відповідності до частини 7 статті 55 Митного Кодексу України (т1ас25).

В подальшому, листом №062Д/1582 від 16.09.2014, позивач просив відкликати рішення про коригування митної вартості та надав додаткові документи (т1ас43):

- заявка на транспорт польської компанії «Vesuvius spolka z organiczona odpowiedzialnoscia» SR-NRE-991450672 від 14.07.2014 (т1ас40);

- переклад митної декларації країни відправлення товару №14PL351010E0049934 від 14.07.2014 (т1ас42);

- рахунок-фактура №96/UA/2014 від 21.07.2014 про вартість перевезення (т1ас41);

- висновок експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати ГО-3383 від 04.08.2014, згідно якого, ринкова вартість вогнетривкого бетону Criterion 80PE становить 924,5€ (т1ас38);

Листом №5975/04-50-52 від 22.09.2014 митниця відмовила в скасуванні рішення про коригування митної вартості (т1ас44).

Отже, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою призумується правильність визначення митної вартості декларантом якщо не доведено інше.

Виходячи з положень статей 53, 54 Митного Кодексу України, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості перевіряє складові числового значення митної вартості, правильність здійснення декларантом розрахунку за обов’язково визначеним чітким переліком документів. Митниця має право витребувати додаткові документи тільки якщо в основному пакеті документів містяться розбіжності, ознаки підробки, відсутні всі відомості щодо числових значень митної вартості та фактично сплаченої ціни. При цьому розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише такими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості.

Колегія суддів, з урахуванням мотивів касаційного суду, приходить до висновку, що в наданих для митного оформлення документах відсутні розбіжності стосовно числового значення митної вартості.

Лист компанії «Vesuvius spolka z organiczona odpowiedzialnoscia» від 14.07.2014 про розрахунки не за 50-відсотковою передоплатою, а по факту поставки (т1ас37), - не вносить ніяких розбіжностей, а є погодженням продавця на оплату після поставки товару за раніше зафіксованою ціною 924,5€/тн. Саме за такою ціною ПАТ «ДМК» і здійснив безготівковий переказ (т2ас89-91).

Прайс-лист польської компанії «Vesuvius spolka z organiczona odpowiedzialnoscia» від 30.09.2013 (т1ас35) містить ціну вогнетривкого бетону Criterion 80PE на рівні 829,5€/тн без врахування транспортних витрат. Колегія суддів не вбачає розбіжностей із специфікацією №1 від 28.01.2014 (т1ас54) та комерційною пропозицією №14/05/06 від 06.05.2014 (т1ас34), де ціна вказана 924,5€/тн на умовах поставки DAP, тобто з урахуванням транспортної складової. Постачальник повністю взяв на себе витрати з пакування, маркування та транспортування товару, що і обумовлює різницю між прайс-листом і комерційною пропозицією.

Те що прайс-листом виробник пропонує товар лише ПАТ «ДМК», абсолютно не дає митниці поводу мати сумніви в достовірності ціни контракту. Позивач є великим металургійним підприємством, із значним обсягом виготовлення і закупки продукції. В листі компанії «Vesuvius» від 13.02.2013 підкреслюється, що цінова політика передбачає індивідуальний підхід до кожного замовника в залежності від обсягу поставки, транспортних витрат, розташування завода-виробника (т1ас36).

Як вже зазначалось, відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 Митного Кодексу України, транспортні документи подаються митному органу, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

За контрактом, поставка здійснюється на умовах DAP – ПАТ «ДМК» при поставці автомобільним транспортом, DAP – ст.Правда при поставці залізничним транспортом, - тобто продавець несе будь-які транспортні витрати до місця призначення. Відтак транспортна складова входить до заявленої ціни 924,5€/тн та митниця не мала підстав витребовувати документи про вартість транспортування.

Взагалі незрозуміло, що мала на увазі митниця, витребовуючи виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів. Такі дії свідчать про формальний підхід суб’єкта владних повноважень до перевірки правильності заявленої митної вартості.

Додатково надані позивачем документи лише підтвердили заявлену митну вартість за основним методом, зокрема висновок експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати ГО-3383 від 04.08.2014 (т1ас38).

З огляду на викладене, вартість імпортованого товару, вказана ПАТ «ДМК» в митній декларації №110010000/2014/021133 від 17.07.2014, об’єктивно підтверджується контрактом і наданим повним пакетом документів, передбачених статтею 53 Митного Кодексу України, та підлягає обчисленню.

В представлених позивачем документах відсутні розбіжності, ознаки підробки та наявні всі відомості щодо числових значень митної вартості та фактично сплаченої ціни, а тому окружним судом помилково відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При подачі позову, апеляційних скарг та касаційної скарги, ПАТ «ДМК» сплачений судовий збір в сумі 6029гр10коп (т1ас3,123,175,т2ас54).

Керуючись статтями 241-245, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» задовольнити.

Скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 та прийняти нову постанову.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» задовольнити.

Стягнути з Дніпропетровської митниці на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» судові витрати в сумі 6029гр10коп.

Постанова набирає законної сили з 19.12.2017 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 19.12.2017.

Повну постанову складено 20.12.2017.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко