Справа № 714/407/17
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 714/407/17 Головуючий у 1-й інстанції: Єфтемій С.М.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

20 грудня 2017 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Лупу Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 07 листопада 2017 року, місце ухвалення - м. Герца

за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Русу Аглая Петрівна про визнання незаконним та скасування частково рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з позовом, в яком просила визнати незаконним та скасувати п.4 рішення відповідача № 167-15/17 від 22 березня 2017 року та зобов'язати Лунківську сільську раду Герцаївського району розглянути на пленарному засіданні її заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1

Відповідно до постанови Герцаївського районного суду Чернівецької області від 07 листопада 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач оскаржила її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,59 га, яка розташована по АДРЕСА_1, з яких орієнтовано площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,34 га для ведення особистого селянського господарства. До вказаної заяви позивачкою було долучено копію паспорта.

22 березня 2017 року Лунківська сільська рада Герцаївського району на своєму пленарному засіданні розглянула заяву позивачки та своїм рішенням № 167-15/17 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства однак відмовила позивачці (п. 4 рішення) у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1, оскільки спірне господарство яке розташоване на вказаній земельній ділянці належить Русу А.П.

Відповідно до ст. 40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

За змістом п. «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Положеннями ч. 6 ст. 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Вимогами ч. 7 ст. 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу, може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 березня 1988 року виданим державним нотаріусом Глибоцької державної нотаріальної контори Русу А.П. стала спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_6 до якої перейшов житловий будинок житловою площею 28 м. кв. розташований в АДРЕСА_1

Частиною 4 ст.20 ЗК УРСР 1970 року, який діяв на момент прийняття третьою особою спадщини, право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та по господарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів.

Згідно запису № 268 у погосподарській книзі виконавчого комітету Лунківської сільської ради Герцаївського району станом на 1986-1990 роки домоволодіння розташоване в АДРЕСА_1 мало статус колгоспного двору, а з 1988 року господарство відносилось до суспільної групи робітників. Його членами зокрема були ОСОБА_6 як голова сім'ї та Русу А.П. - третя особа, яка була працевлаштована у радгоспі, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Розмір житлової площі житлового будинку наявного в господарстві відповідає відомостям про які зазначено у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 09 березня 1988 року - 28 м. кв., а площа земельної ділянки, що перебувало у користуванні дорівнювало 0,26 га.

Частиною 1 ст. 68, ч.1 ст. 78 ЗК УРСР 1970 року, було передбачено, що при перетворенні колгоспів у радгоспи і інші державні сільськогосподарські підприємства розміри присадибних земельних ділянок колгоспників, які перейшли на постійну роботу в ці господарства, встановлюються відповідно до норм, передбачених статтею 78 цього Кодексу для робітників і службовців радгоспів і інших державних сільськогосподарських підприємств - не більше 0,40 га.

В силу ч. 2 ст. 106-1 ЗК УРСР 1970 року, у випадках переходу в спадщину права власності на розташований у сільському населеному пункті жилий будинок до спадкоємців, якщо вони не мають права на одержання в установленому порядку присадибної земельної ділянки, а також придбання громадянами, які постійно проживають у містах і селищах міського типу, жилого будинку в сільській місцевості для сезонного або тимчасового проживання або наявності, у них у цій місцевості жилого будинку на праві особистої власності, який вони бажають використовувати для зазначеної мети, цим особам надається у користування земельна ділянка для утримання жилого будинку і виробництва сільськогосподарської продукції в порядку і розмірах, що визначаються законодавством Союзу РСР.

Пункт 5 постанови Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР» від 18 грудня 1990 року передбачав, що громадяни, які мають в користуванні земельні ділянки, надані їм до відведення в дію цього Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

За змістом п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, які одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 36 ЗК УРСР 1970 року, ч. 1 ст. 29 ЗК України 1990 року та ч.ч. 3, 4 ст. 142 ЗК України 2001 року припинення права користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача проводиться за його заявою на підставі рішення (постанови) органів, які надали земельні ділянки (відповідної ради).

Примусове припинення права користування земельною ділянкою, вилучення земельної ділянки могло відбуватись до набуття чинності ЗК 1990 року за рішенням виконавчих комітетів обласних, районних (міських) Рад народних депутатів, а в подальшому виключно у судовому порядку, передбаченому ч. 4 ст. 29, ч. 6 ст. 31 ЗК УРСР 1990 року та ст.143, ч. 2 ст. 149 ЗК України 2001 року.

Таким чином, беручи до уваги те, що у третьої особи в установленому законом порядку вилучення (викуп) земельної ділянки по по АДРЕСА_1, на якій розташований житловий будинок та отриманий нею у спадок не проводилось, то необхідною умовою для надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою в даному випадку є письмова згода землекористувача засвідчена нотаріально.

Оскільки позивачем такий документ до заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність площею 0,25 га за адресою с. Лунка по вул. Прутський, 9 Герцаївського району для будівництва та обслуговування жилого будинку додано не було, то у відповідача були відсутні підстави для надання такого дозволу.

За таких обставин оскаржена постанова є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 07 листопада 2017 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно статті 328 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Смілянець Е. С. Залімський І. Г.