Справа № 760/4766/17
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1336/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Гаєвській С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом, в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №847440 від 02.03.2017 року, складену відносно нього інспектором 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Коваль А.О., про накладення 510 грн. штрафу згідно з ч.3 ст. 122 КУпАП.

Свої вимоги мотивував тим, що 02.03.2017 року відносно нього інспектором 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Коваль А.О. було складено постанову про адміністративне правопорушення, відповідно до змісту якої 02.03.2017 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Део Ланос», д/н 37523КТ, нібито, рухався заднім ходом на дорозі для автомобілів та здійснив зупинку на тротуарі де для пішоходів залишилося менше 2-х метрів чим порушив п 10.10, 15.9 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак позивач винесену інспектором постанову вважає незаконною та такою, що суперечить нормам діючого законодавства і порушує його права, зазначаючи, що ним не було порушено правила дорожнього руху та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Доказів, які б підтвердили протилежне, окрім викладеного інспектором в протоколі, немає, а тому позивач просив суд скасувати винесену відносно нього постанову в справі про адміністративне правопорушення щодо порушення ним правил дорожнього руху.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, в судове засідання 11.10.2017 року не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача надав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову, зазначив, що до позивача провомірно застосовано адміністративне стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП, оскільки позивач порушив правила зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху, порушив п.10.10. та 15.10в ПДР.

Заслушавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02.03.2017 року відносно ОСОБА_1 інспектором 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Коваль А.О. було складено постанову про адміністративне правопорушення, відповідно до змісту якої 02.03.2017 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Део Ланос», д/н 37523КТ, рухався заднім ходом на дорозі для автомобілів та здійснив зупинку на тротуарі де для пішоходів залишилося менше 2-х метрів чим порушив п 10.10, 15.9 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Так, відповідно до ч.3 ст.122 КпАП України передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Позивач зазначав, що здійснив стоянку, дотримуючись правил дорожнього руху, та виконав вимоги ПДР, в той же час докази, які б підтвердили протилежне, відсутні.

Так, саме п. 15.9 ПДР визначені випадки, в яких зупинка забороняється.

Між тим, відповідач, зазначаючи в постанові про порушення позивачем правил стоянки та руху на дорогах для автомобілів, притягнув останнього до адміністративної відповідальності за порушення п.15.9, 10.10 ПДР, а саме: порушення правил зупинки та рух транспортного засобу заднім ходом на дорогах для автомобілів, яке не було підтверджено доказами та суперечить обставинам, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім того постанова не містить посилання на порушення позивачем п.15.10в, який передбачає заборону стоянки на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових i службових осіб, інших суб'єктів при здiйсненнi ними владних управлiнських функцiй на основi законодавства, в тому числi на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адмiнiстративних справ.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених

частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 69 ч. 1 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач доказів правомірності винесення постанови до суду не надав.

За таких обставин, оцінивши надані докази, суд вважає, що вимога позивача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9, 11, 69-86, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову АР №847440 від 02.03.2017 року в справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Коваль А.О., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: С.І. Кушнір