Справа № 824/591/17-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/591/17-а

12 год. 36 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Косменко Х.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просив суд винести рішення, яким визнати протиправним та скасувати: податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Чернівецькій області № від 08.08.2017 р.; рішення № від 08.08.2017 р. про застосування штрафу в розмірі 170 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф від 08.08.2017 р. про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування в розмірі 46338,31 грн; рішення № від 08.08.2017 р. про застосування штрафу в сумі 6950,75 гривень.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що з 31.08.2007 р. по 28.12.2016 р. здійснювала підприємницьку діяльність та сплачувала єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Позивач вказує, що за період перебування на загальній системі оподаткування з 01.01.2014 р. по 30.09.2014 р. її дохід склав 23096 грн, а за період перебування на спрощеній системі оподаткування з 01.10.2014 р. по 31.12.2014 р. дохід склав 16000 гривень.

Позивач не погоджується з включенням податковим органом до отриманого доходу за період з 01.01.2014 р. по 30.09.2014 р. загального оподаткованого доходу у розмірі 156635,85 грн та про виявлення розбіжності на 133539,85 грн у сторону заниження порівняно із загальним оподаткованим доходом від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 23096 грн, що був задекларований позивачем у податковій декларації за період з 01.01.2014 р. по 30.09.2014 р., яка зареєстрована відповідачем 09.02.2015 р. за №15/3094. Крім того, позивач не погоджується з позицією податкового органу щодо заниження позивачем суми доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та на який нараховується єдиний внесок за період з 01.01.2014 р. по 30.09.2014 р. в сумі 133539,85 гривень.

Позивач також зазначає, що подав до податкового органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік, в якому відобразив фактичний і такий, що відповідає дійсності, оподаткований податком на дохід фізичних осіб дохід від здійснення діяльності самозайнятою особою за період з 01.01.2014 р. по 30.09.2014 р. у сумі 23095 грн, який є базою для нарахування єдиного внеску за ставкою 34.7% та з якого позивач сплатив 8014,32 грн єдиного соціального внеску.

Позивач зазначив, що податковий орган, під час складання акту перевірки, помилково відніс до його доходів від здійснення господарської діяльності дохід від продажу на суму 130000 грн наявного в неї на праві власності обєкта нерухомого майна. Позивач стверджує, що вказане майно продане ОСОБА_3, як фізичною особою, а не як фізичною особою підприємцем, а тому включення вказаної суми продажу майна до загального оподаткованого доходу за 2014 рік є неправомірним та не відноситься до бази нарахування єдиного соціального внеску.

На підставі зазначеного позивач вказує про безпідставність висновків податкового органу, зроблених за результатами проведеної перевірки та протиправність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень на підстав таких висновків.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та наполягав на законності прийнятих рішень податковим органом. В письмових запереченнях податковий орган зазначає, що за результатами проведеної документальної позапланової перевірки ОСОБА_3 за період з 01.04.2014 р. по 29.12.2016 р. виявлені порушення податкового законодавства, на підставі чого позивачу: донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 20971,29 грн, донараховано штрафні санкції в сумі 5242,82 грн; донараховано 170 грн штрафної санкції за несвоєчасне подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік; нарахований чистий оподатковуваний дохід на суму доходу, отриманого від здійснення діяльності, за період з 01.01.2014 р. по 30.09.2014 р. в сумі 46338,31 грн єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, штрафні санкції в сумі 6950,75 гривень.

Крім того, податковий орган зазначає, що відповідно до банківських виписок ПАТ КБ «Приватбанк», які були надані до перевірки, на рахунок самозайнятої особи ОСОБА_3 за 2014 рік від ДП «Путильське лісове господарство» надійшли кошти на загальну суму 135539,08 грн за приміщення котельні згідно договору №26 від 17.01.2014 р., які надійшли на поточний рахунок позивача, що відкритий для здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_3. Вказані суми виплат були задекларовані ДП «Путильське лісове господарство» у звітах форми 1-ДФ, як дохід, виплачений самозайнятій особі.

Таким чином, самозайнятою особою ОСОБА_3 у 2014 р. отримано дохід в сумі 156635,85 грн, розбіжність з відображеними підприємцем в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за вказаний період складає 133539,85 грн., а сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті складає 20971,29 гривень.

Крім того, податковий орган зазначає, що проведеною перевіркою встановлено, що позивачем отримано за 2014 р. чистий оподатковуваний дохід, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб в розмірі 156635,85 грн, відхилення виявлено в сумі 46338,31 гривень.

Отже, податковий орган зазначає, що на підставі виявлених порушень податковим органом були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1, місце проживання: 59112, Чернівецька обл., Путильський район, с. Мареничі) з 31.08.2007 р. по 29.12.2016 р. була зареєстрована як фізична особа-підприємець, за якою зареєстровано такі види діяльності: за КВЕД 96.09 -«Надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у.»; за КВЕД 68.20 основний вид діяльності -«Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна». (а.с. 14-15).

Згідно податкової декларації ОСОБА_3 про майновий стан і доходи за 4 квартал 2014 р. вказано загальну суму річного оподаткованого доходу в розмірі 23096 гривень. Крім того, згідно розрахунку податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 від провадження господарської діяльності за 2014 р. вказано загальну суму отриманого доходу від надання в оренду нерухомого майна в сумі 23096 гривень. (а.с. 42-44).

25.02.2015 р. між позивачем та ДП «Путильське лісове господарство» укладено договір купівлі-продажу котельні з банею, що знаходиться за адресою: смт. Путила, вул. Українська, 86-Г, Путильського району Чернівецької області, загальною площею 182,50 кв.м., де ціна продажу вказана 130000 гривень. (а.с. 45).

За вчинений правочин позивачем сплачено податок на дохід фізичних осіб в сумі 7435,85 грн, що підтверджується квитанцією №81 від 24.02.2015 року. (а.с. 47).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.02.2015 р. зареєстровано за ДП «Путильське лісове господарство» право власності на котельню з банею, згідно договору купівлі-продажу №86 від 25.02.2015 року. (а.с. 46).

Згідно Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску поданого позивачем до податкового органу за 2014 рік, вказується сума заявленого доходу 23095,98 грн та суму нарахованого єдиного внеску за ставкою 34,7% в сумі 8014,32 гривень. (а.с. 121, 122).

Податковим органом з 06.07.2017 р. по 12.07.2017 р. проведено документальну позапланову перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2014 р. по 29.12.2016 р., результати якої відображені в Акті перевірки від 19.07.2017 року. (а.с. 16-33).

Проведеною перевіркою встановлені наступні порушення:

- п. 177.2 ст. 177 ПК України у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 20030,98 грн;

- п. 4. ч.2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», п.1 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, в частині своєчасності подання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів ДФС;

- п. 2 ч.1 ст.7 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в результаті чого, самозайнятою особою ОСОБА_3 не в повному обсязі нарахований єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з чистого оподаткованого доходу на суму доходу, отриманого від здійснення діяльності, за період з 01.01.2014 р. по 30.09.2014 р. в сумі 50972,14 гривень.

На підставі виявлених вище порушень, податковим органом прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № від 08.08.2017 р., яким збільшено позивачу суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 26214,11 грн, яка включає податкові зобовязання в сумі 20971,29 грн та штрафні санкції в сумі 5242,82 грн;

- рішення № від 08.08.2017 р., яким застосовано до позивача штраф в розмірі 170 грн за неподання, несвоєчасне подання за встановленою формою звітності;

- рішення № від 08.08.2017 р., яким застосовано до позивача штрафу в сумі 6950,75 грн за наслідками донарахування 46338,31 грн єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування . (а.с. 35-36, 39).

Крім того, податковим органом винесено вимогу №Ф від 08.08.2017 р. про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування в розмірі 46338,31 гривень. (а.с. 37).

Згідно звітів про кредитові операції по рахунку 7568 фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з 01.01.2014 р. по 30.09.2014 р. вбачається надходження коштів за приміщення котельні згідно договору №26 від 17.01.2014 р. від ДП «Путильське лісове господарство» на загальну суму 135539,08 грн. яка включає суми надходжень за 17.01.2014 р. в сумі 50000 грн, за 30.01.2014 р. в сумі 20000 грн, за 31.01.2014 р. в сумі 17000 грн, за 18.02.2014 р. в сумі 30000 та за 25.03.2014 р. в сумі 13000 грн та за 13.08.2014 р. в сумі 5539,08 гривень. (а.с. 40-41).

ДП «Путильське лісове господарство» у звітах форми 1-ДФ, задекларовано 130000 грн, як дохід, виплачений самозайнятій особі. (а.с. 74-75).

Відповідно до довідки ДП «Путильське лісове господарство» №08/461 від 14.08.2017 р. вказується, що перерахування коштів в сумі 130000 грн на протязі січня-березня 2014 р. проведені в рахунок оплати для придбання нерухомого майна (котельні з банею) за адресою: смт. Путила, вул. Українська, 86-Г, згідно з договором купівлі-продажу з ОСОБА_4. (а.с. 48).

До вказаних правовідносин суд застосовує положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобовязаний перевірити дотримання вказаних критеріїв субєктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 08 липня 2010 року N 2464-VI (далі - Закон N 2464) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

У відповідності до ч. 2 ст. 8 та ст. 12 Закону N 2464 визначено, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 6, п. 8 ст. 9 Закону N 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону N 2464 передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Згідно розділу VII наказу Міністерства доходів і зборів України Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 20.04.2015 р. N 449 (далі Інструкція №449), за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Відповідно до п. 8 розділу VI Інструкції №449 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до п. 11 ст. 9 Закону 2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з п.11 ст. 25 Закону 2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за неперерахування або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Пунктом 177.1 ст. 177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу;

Відповідно до п. 172.4 ст. 172 ПК України під час проведення операцій з продажу (обміну) об'єктів нерухомості між фізичними особами нотаріус посвідчує відповідний договір за наявності оціночної вартості такого нерухомого майна та документа про сплату податку до бюджету стороною (сторонами) договору та щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про такий договір, включаючи інформацію про його вартість та суму сплаченого податку в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.

Згідно з абз. а) п. 172.5 ст. 172 ПК України сума податку визначається та самостійно сплачується через банківські установи особою, яка продає або обмінює з іншою фізичною особою нерухомість, - до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, міни.

Судовим розглядом встановлено, що 25.02.2015 р. між фізичною особою ОСОБА_3 та ДП «Путильське лісове господарство» укладено договір купівлі-продажу №86 котельні з банею, що знаходиться за адресою: смт. Путила, вул. Українська, 86-Г, Путильського району Чернівецької області, загальною площею 182,50 кв.м., де сторонами визначено ціну продажу в розмірі 130000 гривень. За вчинений правочин позивачем сплачено податок в сумі 7435,85 грн, що підтверджується квитанцією №81 від 24.02.2015 року.

Вказані кошти в розмірі 130000 грн сплачені ДП «Путильське лісове господарство» та зараховані на рахунок №7568 поточний рахунок ОСОБА_3, який відкритий для здійснення позивачем підприємницької діяльності. На підставі цього, податковий орган дійшов до висновку, що вказана сума підлягає відображенню самозайнятою особою, як дохід від здійснення господарської діяльності, а сума єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування повинна бути збільшена.

Однак, суд не може погодитись з такою позицією податкового органу з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалі справи сплата 130000 грн за договором купівлі-продажу від 25.02.2015 р. №86 відбувалась частками протягом 2014 р., а саме: 17.01.2014 р. в сумі 50000 грн, 30.01.2014 р. в сумі 20000 грн, 31.01.2014 р. в сумі 17000 грн, 18.02.2014 р. в сумі 30000 грн, 25.03.2014 р. в сумі 13000 грн та 13.08.2014 р. в сумі 5539,08 грн, що підтверджено звітами про кредитові операції по рахунку 7568 фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з 01.01.2014 р. по 30.09.2014 року. Однак призначення платежу по вказаним розрахункам вказано: «надходження коштів за приміщення котельні згідно договору №26 від 17.01.2014 р. », в той час, як фактично здійснювалась оплата за договором купівлі-продажу від 25.02.2015 р. №86.

На підставі пояснень позивача встановлено, що 17.01.2017 р. між ОСОБА_3 та ДП «Путильське лісове господарство» досягнуто домовленість про продаж приміщення котельні, яка була викладена у підписаному сторонами 17.01.2014 р. попередньому договорі, проект якого був наданий зі сторони ДП «Путильське лісове господарство». При цьому, ДП «Путильське лісове господарство» присвоїло даному попередньому договору №26. Однак, даний договір не був нотаріально посвідчений та вичерпав свою дію 15.02.2015 р. після укладення договору купівлі-продажу від 25.02.2015 р. №86, який посвідчений у встановленому законом порядку.

На підставі зазначеного, суд звертає увагу податкового органу, що відсилання в платіжних дорученнях на оплату за приміщення котельні із зазначенням призначення платежу: «надходження коштів за приміщення котельні згідно договору №26 від 17.01.2014 р. » не змінює фактичного цільового призначення сплачених коштів, як оплату за продаж позивачем власного нерухомого майна.

Крім того, судом встановлено, що ДП «Путильське лісове господарство» у звітах форми 1-ДФ, задекларовало витрати по договору купівлі-продажу №86 в сумі 130000 грн, як дохід, виплачений самозайнятій особі. Однак, згідно наданої суду довідки ДП «Путильське лісове господарство» розяснює, що перерахування коштів в сумі 130000 грн на протязі січня-березня 2014 р. проведені в рахунок оплати для придбання нерухомого майна (котельні з банею) за адресою: смт. Путила, вул. Українська, 86-Г, згідно з договором купівлі-продажу з гр. ОСОБА_4.

Таким чином, ОСОБА_3, як фізичною особою, продано належне їй на праві власності нерухоме майно, у відповідності до норм законодавства, податковим агентом (нотаріусом) стягнуто податок з доходів фізичних осіб за вказаний правочин та надіслано інформацію про такий договір контролюючому органу.

Відтак, вказані обставини спростовують твердження податкового органу про отримання самозайнятою особою ОСОБА_3 суми доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб-підприємцем та на який нараховується єдиний внесок за період з 01.01.2014 р. по 30.09.2014 р. в частині 130000 гривень.

В результаті протиправного донарахування до сукупного річного доходу за 2014 рік 130000 грн, отриманого ОСОБА_3 за продане належне їй на праві власності нерухоме майно, податковим органом неправомірно вирахувано суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та застосовано до позивача штрафу в сумі 6950,75 грн згідно з рішенням № від 08.08.2017 р., яке підлягає скасуванню.

Крім того, суд звертає увагу, що включення ДП «Путильське лісове господарство» у звіти форми 1-ДФ суму виплат за придбання нерухомого майна у ОСОБА_3, як дохід, виплачений самозайнятій особі, не може бути єдиним доказом отримання фізичною особою-підприємцем доходу. Зарахування вказаних коштів на рахунок №7568, який відкритий позивачем для здійснення підприємницької діяльності, також не може свідчити про отримання доходу від провадження господарської діяльності. Вказані обставини потребують детального дослідження контролюючим органом на предмет віднесення такого доходу до винагороди за здійснення господарської діяльності та не можуть базуватись виключно на тій обставині, що рахунок, на який вони були зараховані, відкритий для здійснення підприємницької діяльності.

Щодо застосованого до позивача штрафу в розмірі 170 грн за неподання, несвоєчасне подання за встановленою формою звітності, що визначене у податковому повідомленні - рішенні № від 08.08.2017 р., суд зазначає наступне.

На підставі Акта перевірки від 19.07.2017 р. податковим органом зроблено висновок про порушення позивачем своєчасного подання за встановленою формою звітності з нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2014 р., яке відбулось 10.02.2015 р., в той час, як граничним строком для її подачі було 09.02.2015 року.

Однак, згідно наданої до матеріалів справи звітності ОСОБА_3 про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 р. вказано дату її подання 09.02.2015 р. (а.с. 121,122), що спростовує позицію податкового органу про подання вказаної звітності 10.02.2015 року.

На підставі вказаного, податкове повідомлення - рішення НОМЕР_2 від 08.08.2017 р. підлягає скасуванню.

Додатково суд звертає увагу, що ОСОБА_3, за продаж належного їй на праві власності нерухомого майна, сплатила податок в сумі 7435,85 грн, відповідно до квитанції №81 від 24.02.2015 р., а тому збільшення податковим органом сукупного річного доходу позивача за 2014 рік в сумі 130000 грн та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень переслідує мету повторного оподаткування ОСОБА_3 одного і того ж нерухомого майна. Вказані дії податкового органу не узгоджуються з вимогами Податкового кодексу України та призводять до порушення прав позивача, як платника податків, а тому визнаються судом неправомірними.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено суду правомірність вчинених дій та прийнятих рішень.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вирішує повернути позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 800 грн згідно квитанції №21.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Чернівецькій області № від 08.08.2017 р., яким визначено податок на доходи фізичних осіб 20971, 29 грн та штрафні санкції 5242,82 грн;

- рішення № від 08.08.2017 р. про застосування штрафу в розмірі 170 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф від 08.08.2017 р. про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування в розмірі 46338,31 грн;

- рішення № від 08.08.2017 р. про застосування штрафу в сумі 6950,75 гривень.

3. Повернути позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 800 грн згідно квитанції №21.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна

Постанова в повному обсязі складена 15 грудня 2017 р.