Справа № 826/10841/17
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису) апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання дій протиправними та скасування рішень,-

У С Т А Н О В И В:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання дій протиправними та скасування рішень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до Окружного адміністративного суду м. Києва для продовження розгляду.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повоідмолених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом оскарження у даній справі є дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бойко М.Д. під час винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 19.06.2017 року та повідомлення, винесене останнім, про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 19.06.2017 року з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.03.2012 року №64/12.

Колегія суддів зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Зокрема, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа "Стаббігс та інші проти Великобританії" (рішення від 22.10.1996 року), "Девеер проти Бельгії" (рішення від 27.02.1980 року)).

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинні на момент звернення до суду з даним адміністративним позовом) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина 2. ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Аналогічні процесуальні дії суду передбачені п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України відповідно до якого, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено ст. 181 КАС України.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС України позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

З матеріалів справи слідує, що оскаржуване повідомлення від 19.06.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.03.2012 року №64/12 надійшла до Державної архітектурно-будівельної інспекції України 26.06.2017 року (а.с. 22).

Вказаний адміністративний позов пред'явлений до Окружного адміністративного суду міста Києва 30.08.2017 року, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до адміністративного суду, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 181 КАС України.

Як слідує з апеляційної скарги та підтверджується матеріалами справи, 05.07.2017 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України було подано адміністративний позов про визнання протиправним та скасування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 19.06.2017 року, що підтверджується відповідною відміткою, проставленою працівником суду під час отримання вхідної кореспонденції (а.с. 37).

Проте, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2017 року залишення позову без руху та надано строк для усунення недоліків до 28.07.2017 року (справа № 826/8444/17) (а.с. 40).

Винесена ухвала обгрунтована тим, що позивачем не надано доказів сплати судового збору чи звільнення від сплати такого, також не додано копій всіх документів, що приєднанні до позовної заяви відповідно до кількості відповідачів.

07.08.2017 року Окружним адміністративним судом міста Києва винесено ухвалу у справі № 826/844/17, якою позовну заяву повернуто позивачу, що надійшла на адресу Державної архітектурно-будівельної інспекції України 19.08.2017 року (вх. № 40-18754).

Як вбачається із зазначеної ухвали суду від 07.08.2017 року, позивачем 28.07.2017 року надано докази сплати судового збору, однак копію позовної заяви з усіма додатками до неї не надано, що і стало підставою для повернення позовної заяви.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що 04.07.2017 року Державної архітектурно-будівельної інспекції України на адресу відповідача - Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві направлено позовну заяву з усіма додатками, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладання у цінний лист, що не було враховано судом першої інстанції (а.с. 38-39).

30.08.2017 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України було повторно подано позовну заяву до Окружного адміністративного суду м. Києва. До позовної заяви додано клопотання про поновлення пропущеного строку.

Проте, 26.10.2017 року у справі № 826/10841/17 Окружним адміністративним судом м. Києва було винесено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не врахував обставин вказаних у клопотанні та підтверджених матеріалами справи, не надав належної оцінки доводам позивача щодо часу звернення ним до суду з даним позовом, а тому прийшов до помилкового висновку про пропущення строку звернення до суду.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Вирішуючи питання законності та обґрунтованості прийнятого судом першої інстанції судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне перевірити, чи узгоджується воно з нормами міжнародного права та чи не буде у даному випадку порушено право особи на судовий захист.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виходячи з норм чинної Конституції України, а також з норм Міжнародного права, суд приходить до висновку, що залишення позовних вимог позивача без розгляду унеможливить доступ останнього до правосуддя для повного захисту прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що Державною архітектурно-будівельною інспекцією України строк звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва пропущено з поважних причин.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 312, 313, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року скасувати, а справу за адміністративним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання дій протиправними та скасування рішеньнаправити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 20 грудня 2017 року.