Справа № 335/14061/17
Суддя: Воробйов А. В.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйов А.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання рішення протиправним, його скасування та зобовязання призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання рішення протиправним, його скасування та зобовязання призначити пенсію.

В обґрунтування позову зазначено, що 24.05.2017 року ОСОБА_1 виповнилося 58 років та він набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

12.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою встановленого зразку про призначення пільгової пенсії, подавши усі необхідні документи, що підтверджують його трудовий стаж, зокрема із заявою про підтвердження пільгового стажу роботи за період з 01.08.1989 року по 26.04.1999 року у звязку із ліквідацією підприємства, на якому він працював, без визначення правонаступників.

Рішенням комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України у Запорізькій області від 15.08.2017 року № 2636 ОСОБА_1 зараховано до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи в БМУ № 4 тресту «Запоріжжитлоцивілбуд» монтажником по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій з 01.08.1989 року по 31.03.1998 року з урахуванням фактично відпрацьованого часу у 1993-1998 роках.

На підставі вказаного рішення про підтвердження пільгового стажу відповідачем було обчислено пільговий стаж з урахуванням фактично відпрацьованого часу у 1993-1998 роках, за який було протиправно вилучено деякі періоди роботи, у звязку з чим прийнято рішення від 23.08.2017 року № 35-2448/05 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, з підстав відсутності необхідного стажу за Списком № 2.

Посилаючись на те, що вказане рішення відповідача суперечить чинному законодавству, ґрунтується на безпідставних мотивах і не відповідає критеріям правомірності рішень та дій субєкта владних повноважень, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, ОСОБА_1 у своєму позові просив суд визнати рішення ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправним та скасувати його; зобовязати ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 25.05.2017 року.

Ухвалою судді від 14.11.2017 року відкрито скорочене провадження по справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

У наданих суду письмових запереченнях, які надійшли до суду 04.12.2017 року, відповідач зазначає, що за результатами розгляду документів позивача встановлено, що наявний його пільговий стаж за Списком № 2 у кількості 5 років 2 місяці 1 день є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки пільговий стаж в даному випадку повинен становити не менше 6 років 6 місяців, а тому їх рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах є правомірним.

Посилаючись на вказані обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки їх дії відповідають вимогам діючого законодавства Україниі ними не допущено порушення прав гр. ОСОБА_1

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавств, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчута правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.

Предметом розглядуваного позову є оскарження відмови пенсійного органу у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 певних періодів його роботи за Списком № 2 з 01.01.1993 року по 31.03.1998 року на БМУ № 4 тресту «Запоріжжитлоцивілбуд» та відповідної відмови у призначенні пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 12.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою встановленого зразку про призначення пенсії відповідно до п «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пакет необхідних документів..

Рішенням комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.08.2017 року № 2636 ОСОБА_1 зараховано до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи в БМУ № 4 тресту «Запоріжжитлоцивілбуд» монтажником по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій з 01.08.1989 року по 31.03.1998 року з урахуванням фактично відпрацьованого часу у 1993 1998 роках.

За результатом розгляду звернення позивача ОСОБА_2 обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя було прийнято рішення від 23.08.2017 року № 35-2448/05 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з підстав відсутності необхідного стажу за Списком № 2

Згідно із п. 2 Прикінцевих положень закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено умови призначення пенсій за віком, зокрема необхідний вік для чоловіків - 60 років.

Згідно із п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 26 років 6 місяців, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу на зазначених роботах, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Із змісту вищевказаного положення виходить, що для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 2 роки необхідно мати 7 років 6 місяців пільгового стажу за Списком № 2 та не менше 26 років 6 місяців загального стажу.

ОСОБА_1 народився 24.05.1959 року, тобто на час звернення за призначенням пенсії набув 58-річного віку.

Загальний стаж ОСОБА_1 складає 29 років 7 днів та не є спірним, оскільки визнається в оскарженому рішенні від 23.08.2017 року № 35-2448/05.

Спірним є пільговий стаж ОСОБА_1за період його роботи в БМУ № 4 тресту «Запоріжжитлоцивілбуд» монтажником по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій з 01.08.1989 року по 31.03.1998 року з урахуванням фактично відпрацьованого часу.

Із мотивувальної частини рішення про відмову у призначенні пенсії від 23.08.2017 року № 35-2448/05 вбачається, що відповідачем враховано лише 5 років 2 місяці 1 день стажу за Списком № 2 за спірний період роботи.

У листі від 25.10.2017 року №14123/05.01 відповідачем наведено відповідний розрахунок зарахованого за Списком №2 стажу: з 01.08.1989 по 31.12.1992 року 3 роки 4 місяці; з 01.01.1993 року по 31.03.1998 року 467 фактично відпрацьованих днів при пятиденному робочому тижні, що склало 1 рік 10 місяців 1 день.

При цьому, відповідачем було допущено помилку у обчисленні стажу за період з 01.08.1989 по 31.12.1992 року, що становить 41 місяць, тобто 3 роки і 5 місяців, а не як обчислено відповідачем 3 роки і 4 місяці.

Суд погоджується із доводами позивача, щодо неможливості виключення з його пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 01.01.1993 року по 31.03.1998 року за які адміністрацією підприємства не було належно заповнено табелі та особові рахунки.

При цьому, довідкою архівного відділу Запорізької міської ради від 06.05.2016 року №03-05/С-454 підтверджується, що за періоди, які не були враховані відповідачем до пільгового стажу ОСОБА_1 не має відомостей про його знаходження у відпустці без збереження заробітної плати або відомостей про простій підприємства.

Про неналежне виконання адміністрацією БМУ № 4 тресту «Запоріжжитлоцивілбуд» обовязків щодо ведення кадрової документації, свідчить наявність записів про нараховану та виплачену заробітну плату без зазначення кількості відпрацьованих годин, відсутність в архіві Запорізької міської ради особової картки ОСОБА_1, наказу про його звільнення та ін. про що також вказано в довідці архівного відділу Запорізької міської ради від 06.05.2016 року №03-05/С-454.

Згідно із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Також як основним документом, що підтверджує стаж роботи, визначено трудову книжку і в п. 1 Порядку № 637.

Записи у трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджують його роботу протягом всього періоду з 01.08.1989 року по 31.03.1998 року, а у документах фонду № НОМЕР_1 «Запоріжжитлоцивілбуд», які надійшли а зберігання до архівного відділу Запорізької міської ради, документи про роботу з неповним робочим днем, переведення на іншу роботу, надання відпусток без збереження заробітної плати відсутні.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, заперечуючи проти позову, Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували відсутність пільгового стажу у позивача за невраховані ним місяці.

Відповідачем не представлено також доказів правомірності відмови у призначенні пенсії та доказів повного і обґрунтованого розгляду звернення позивача за призначенням пенсії.

Первинна атестація робочого місця Позивача за Списком № 2 була проведена згідно із наказом від 21.11.1995 року № 392, про що вказано у Рішенні комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.08.2017 року № 2636.

Згідно із п. 6 «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженого Постановою КМУ від 01.08.1992 року № 442, атестація робочих місць передбачає визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах.

Тобто право на пенсію підтверджено і за результатами атестації.

Отже, ОСОБА_1, маючи більше 26 років 6 місяців загального стажу та більш ніж 7 років 6 місяців пільгового стажу, правомірно звернувся 21.07.2017 року за призначенням пенсії, у трьохмісячний строк з дня набуття такого права, тому згідно із ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія йому мала бути призначена з дня наступного за днем набуття пенсійного віку, тобто 25.05.2017 року.

Вищенаведене свідчить, що відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії, відповідач діяв усупереч вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до положень ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком ОСОБА_1 мала бути призначена з дня наступного за днем набуття пенсійного віку, тобто з 25.05.2017 року, оскільки за її призначенням він звернувся у трьохмісячний строк з дня набуття відповідного права.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобовязання призначити та виплатити йому пенсію за віком відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 25.05.2017 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 12, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 4, ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ч. 4 ст. 9, ст.ст. 10, 11, 18, ч. 1 ст. 41, 71, 72, ч. 4 ст. 122, 158, 163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання рішення протиправним, його скасування та зобовязання призначити пенсію- задовольнити.

Визнати рішення ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 23.08.2017 року № 35-2448/05 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії за Списком № 2 відповідно до п «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправним та його скасувати.

Зобовязати ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 25.05.2017 року.

Постанову може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Воробйов