Справа № 2а/0270/5287/11
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2012-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/0270/5287/11
Головуючий у 1-й інстанції: Загароднюк А.Г.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2012 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Матохнюка Д.Б.

при секретарі: Лозінській Н.В.

за участю представників сторін:

позивач : ОСОБА_2

відповідач (апелянт) : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Вінниці на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2012 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Вінницяагроспецпостач" до Державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариства "Вінницяагроспецпостач" звернулося в суд з позовом до державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2012 року адміністративний позов приватного акціонерного товариства "Вінницяагроспецпостач" задоволено та скасовано податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Вінниці від 22 листопада 2011 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Державна податкова інспекція у м. Вінниці подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну на її думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, незаконність, необґрунтованість та необєктивність оскаржуваного рішення, що є підставою для його скасування.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її та скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2012 року.

Представник позивача заперечував проти задоволення вищевказаної апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що зявилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією в м. Вінниці проведена позапланова виїзна документальна перевірка ПАТ "Вінницяагроспецпостач" з питань достовірності нарахування суми податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПП "Україниський центр екології" за травень 2011 року.

За результатами вказаної перевірки було складено акт від 02 листопада 2011 року №4283/23/00913154, згідно з яким встановлено порушення позивачем ч.5 ст.203, ч.1 та 2 ст.215, ст.216 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочину, який не спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним по правочину, здійсненому ПАТ "Вінницяагроспецпостач" при придбанні дизельного палива у ПП "Український центр екології"; п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємцем завищено податковий кредит на суму ПДВ 409799 грн. в декларації з податку на додану вартість за травень 2011 року, подану до ДПІ у м. Вінниці за №153364 від 17.06.2011р.; п. 200.1 ст.200 Податкового кодексу України встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету за травень 2011 року на суму 392313 грн.

На підставі вказаного акта відповідачем були прийняті податкові повідомлення рішення № НОМЕР_1, яким збільшено податкове зобовязання з податку на додану вартість на суму 80934 грн., з яких: основний платіж 80933 грн., штрафні санкції 1 грн. та № НОМЕР_2, яким зменшено суму відємного значення податку на додану вартість на 311380 грн.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову та скасовуючи спірні податкові повідомлення-рішення, виходив з того, що укладений позивачем договір з ПП "Український центр екології" відповідає характеру господарської діяльності позивача, а надані на їх виконання товарно-матеріальні цінності позивачем були використані саме в господарській діяльності, зокрема для їх подальшої реалізації та з метою отримання прибутку, що підтверджується відповідними первинними документами. У звязку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність посилання відповідача на нікчемність правочину, оскільки податковий кредит позивача за період, що перевірявся, сформований на підставі податкових накладних отриманих від ПП "Український центр екології", яке на момент їх видачі було зареєстровано у встановленому податковим законодавством порядку як платник податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено судом першої інстанції, між ПАТ "Вінницяагроспецпостач" та ПП "Український центр екології" було укладено договір поставки нафтопродуктів № 05-05/63 від 05 травня 2011 року, на виконання умов якого ПП "Український центр екології" поставило позивачу нафтопродукти.

Позивач включив до складу податкового кредиту по декларації за травень 2011 року суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, які підприємець отримав під час проведення господарських операцій з контрагентом ПП "Український центр екології".

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Стаття 198 ПК України визначає, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Законодавство не пов'язує виникнення права покупця на отримання бюджетного відшкодування з обставиною підтвердження його контрагентами факту сплати податку на додану вартість до бюджету. До того ж сплачений покупцем в ціні придбання товару податок на додану вартість не перераховується продавцем безпосередньо до бюджету, а враховується в податкових зобов'язаннях останнього. Остаточна ж сума податкових зобов'язань, в тому числі наявність таких на кінець звітного податкового періоду, визначається продавцем за правилами ПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що податкові накладні ПП "Україниський центр екології" відповідають вимогам законодавства України.

Колегія суддів звертає увагу, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Податкового кодексу України необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності. В даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Виконання договору поставки нафтопродуктів № 05-05/63 від 05 травня 2011 року між ПАТ "Вінницяагроспецпостач" та ПП "Український центр екології" підтверджується договором перевезення нафтопродуктів від 05 травня 2011 року № 240/11 ТР між ПП "Український центр екології" та ТОВ "Петроль-РЗС", який узгоджується із договором поставки нафтопродуктів від 05 травня 2011 року №05-05/63 та оглянутими товарно-транспортними накладними; видатковими та прибутковими накладними; податковими накладними; факт оплати за отриманий товар підтверджується відповідними платіжними дорученнями та банківськими виписками; актом прийому-передачі від 20.05.2011 року.

Колегією суддів встановлено ланцюг проходження вказаних товарів від контрагента до позивача, який свідчить про реальність господарських операцій між ними.

Договір на збереження нафтопродуктів від 01.03.2011 року № 7-4/011, укладений між позивачем та ДП "Вінтехагро", згідно із яким останній взяв на себе обовязок по прийняттю та збереженню нафтопродуктів злитих власником та відвантаженню за письмовими рознарядками власника для третіх осіб. На виконання пункту 4 зазначеного договору складено акт прийому-передачі від 16.05.2011 за яким ДП "Вінтехарго" отримало у ПП "Український центр екології" дизпаливо в кількості 133856 кілограм, що узгоджується із ТТН від 10.05.2011 р. №10/9, №10/10, від 16.05.2011 року №16/6, №16/7.

Відповідно договору про індивідуальну матеріальну відповідальність від 03.01.2011 року, укладеного ПАТ "Вінницяагроспецпостач" з працівником ОСОБА_4, який працює завідуючим складом. Останній взяв на себе зобов'язання забезпечення зберігання переданих нафтопродуктів на склад "Оратівнафтобаза" в смт. Оратів. До обов'язків працівника також входило прийняття, зберігання та відпуск отриманих нафтопродукті.

Колегією суддів також перевірено матеріали справи, які підтверджують факт і подальшої реалізації придбаного у контрагента товару, що додатково підтверджує заявлену ним позицію. Зокрема, договори купівліпродажу, видаткові та податкові накладні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що жоден нормативний акт не містить вказівок на залежність права платника податку на включення до свого податкового кредиту сум податку на додану вартість, фактично сплачених в ціні придбання товару, на підставі податкової накладної, від дотримання контрагентами правил господарської діяльності, оскільки згідно вимог чинного законодавства обов'язок контролювати звітність контрагента на суб'єктів підприємницької діяльності не покладено. Отже, якщо віднесення сум до складу податкового кредиту відбувається на підставі належним чином оформлених розрахункових платіжних та інших документів, обов'язковість ведення яких передбачена правилами ведення податкового обліку, дії платника податку є правомірними.

Враховуючи те, що позивачем включено до складу податкового кредиту суми сплаченого податку у зв'язку з придбанням товарів від ПП "Український центр екології", що підтверджено податковими накладними за господарськими угодами, жодних доказів на підтвердження фіктивності яких суду надано не було, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що сформований позивачем податковий кредит відповідає вимогам Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та прийняття їх в межах повноважень, що передбачені законами України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права дійшов вірного висновку про те, що податкові - повідомлення рішення від від 22 листопада 2011 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 прийняті без достатніх для того підстав та з порушенням норм чинного законодавства.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Вінниці, - залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня, без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 05 березня 2012 року.

Головуючий суддя Совгира Д. І.

Судді Курко О. П.

ОСОБА_5