Справа № 539/3178/17
Суддя: Даценко В. М.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/3178/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Даценко В. М. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

У позові вказав, що з 21.01.1993 року він працював на посаді Лубенського міського суду ( в по-дальшому Лубенського міськрайонного суду Полтавської області . Звільнений з посади судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області відповідно до Постанови Верховної ради України № 1515-У111 від 08.09.2016 року "Про звільнення суддів" та наказу голови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.09.2016 року № 34/ос.с, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

19.09.2016 року Лубенським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області з урахуванням Постанови Лубенського міськрайонного суду від 03.01.2017 року та Ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2017 року йому призначено та виплачується по теперішній час щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90%.

У вересні 2017 року позивач дізнався, що відповідачем не була включена до розрахунку суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальна допомога на оздоровлення , яка нараховувалась та виплачувались згідно довідок ТУ ДСА Полтавської області. Відповідно довідок ТУ ДСА в Полтавській області №02-21/384 від 14.09.2016року, №02/3077/2017 від 31.10.2017 року допомога на оздоровлення судді Матвієнко В.М. виплачувалася у червні 2016 року і в загальну суму заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді не була врахована, однак ЄСВ з неї утримано.

25.09.2017 року позивач звернувся до Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, надавши довідку про заробітну плату №02/1865/2017 від 11.09.2017 року.

Згідно рішення Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 28.09.2017 року № 363 позивачу було відмовлено у перерахунку щомісячного грошового утримання, оскільки матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, оскільки не передбачена переліком, встановленим ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Позивач вважає дії відповідача протиправними і прохає суд :

1. Визнати протиправною відмову Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області у здійсненні перерахунку судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Полтавській області №02/1865/2017 від 11.09.2017 року.

2.Скасувати рішення Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області №363 від 28.09.2017 року про відмову судді у відставці ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

3.Зобовязати Лубенське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 90 %, з включенням суми матеріальної допомоги -14500 грн., починаючи з 28.05.2017 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 21750 грн. на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації у Полтавської області №02/1865/2017 від 11.09.2017 року без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням раніше проведених виплат.

4.Стягнути з Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області судовий збір в сумі 640 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди і не передбачена переліком, встановленим ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до правил ст. 183-2 КАС України справа категорії про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг розглядається в порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, надані письмові докази суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач з 21.01.1993 року працював на посаді Лубенського міського суду ( в по-дальшому Лубенського міськрайонного суду Полтавської області . Звільнений з посади судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області відповідно до Постанови Верховної ради України № 1515-У111 від 08.09.2016 року "Про звільнення суддів" та наказу голови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.09.2016 року № 34/ос.с, у зв'язку з поданням заяви про відставку. ( а.с.8-18)

19.09.2016 року Лубенським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області з урахуванням Постанови Лубенського міськрайонного суду від 03.01.2017 року та Ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2017 року йому призначено та виплачується по теперішній час щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90%. (а.с.19-25).

У вересні 2017 року позивач дізнався, що відповідачем не була включена до розрахунку суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальна допомога на оздоровлення, яка нараховувалась та виплачувались згідно довідок ТУ ДСА Полтавської області.

25.09.2017 року позивач звернувся до Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, надавши довідку про заробітну плату №02/1865/2017 від 11.09.2017 року. (а.с.29).

Згідно рішення Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 28.09.2017 року № 363 позивачу відмовлено у перерахунку щомісячного грошового утримання, оскільки матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, оскільки не передбачена переліком, встановленим ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що підтверджується копіями листа та рішення відповідача. (а.с.32).

Згідно ч.1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

03.10.2010 р. введено в дію Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI, який був чинним на час мого звільнення.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 48 Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону).

Відповідно до п.7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005р. № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016р. за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно з ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Відповідно до Закону України « Про судоустрій та статус суддів» в редакції, що діяла на час припинення моїх суддівських повноважень, розмір щомісячного довічного утримання становив 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років цей розмір збільшується на 2 %.

Згідно ст.ст. 133-134 цього Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. При цьому, слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3. Інструкції № 5.

Зі статистики заробітної плати матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів. При цьому, виплата сум грошової допомоги здійснювалась позивачу систематично та включена в оподатковуваний дохід.

Аналіз вищезазначених положень дає підставу для визначення про те, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення « врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13, які в силу

ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

Крім того у рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Вищенаведене відповідає положенням Європейської хартії про закон Про статус суддів, яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

За таких обставин, слід вважати, що матеріальна допомога на оздоровлення, яка виплачувалася мені і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відноситься до складу суддівської винагороди, з якого обчислюється пенсія.

У Рекомендації Комітету Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці (пункт 54).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Обов'язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України і розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Судом встановлено і підтверджується довідками про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виданих ТУ ДСА в Полтавській області №02/1865/2017 від 11.09.2017 року, №02/3077/2017 від 31.10.2017 року в яких зазначено заробітна плата судді Матвієнка В.М. , яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на 14.09.2016 року складала 24000 грн., у тому числі 16000 грн. - оклад, 8000 грн. - доплата за вислугу років (50%).

Інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді 14500 грн. Допомога на оздоровлення (виплачена у червні 2016 року , наказ №21 /ос від 15.06.2016 року. В загальну суму не враховано. ЄСВ на дану суму нараховано.

(а.с.26,29,30).

З огляду на вищевказане суд прийшов до висновку, що відповідач, своїм рішенням від 28.09.2017 року №363, відмовляючи позивачу у проведенні перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про судоустрій та статус суддів», «Про пенсійне забезпечення» і тому це рішення, як незаконне, безпідставне підлягає скасуванню.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що не було дотримано в даному випадку відповідачем.

Статтею 22 Конституції України гарантовано, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Та обставина, на яку посилається відповідач, не визнаючи позову, а саме те що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, оскільки не передбачена переліком, встановленим ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судом визнається безпідставною, протиправною.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання дeлегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищенаведене, суд визнає вимоги позивача правомірними , які підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 94 КАС України. Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки судом першої інстанції адміністративний позов задоволено повністю, а позовна заява містить вимогу немайнового характеру, то понесені позивачем судові витрати в сумі 640 грн. грн. підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22 Конституції України, ЗУ «Про пенсійне забезпечення «, ЗУ України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про статус суддів», ст.2, 6, 9, 17, 94, 183-2 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області у здійсненні перерахунку судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Полтавській області №02/1865/2017 від 11.09.2017 року.

Скасувати рішення Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області №363 від 28.09.2017 року про відмову судді у відставці ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобовязати Лубенське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 90 %, з включенням суми матеріальної допомоги -14500 грн., починаючи з 28 травня 2017 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації у Полтавської області №02/1865/2017 від 11.09.2017 року без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути на мою користь з Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області судовий збір в сумі 640 грн. за рахунок бюджетних асигнувань, сплачений за подання позовної заяви.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 10 днів із дня отримання копії постанови.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_2 В. М.