Справа № 392/1135/17(2-а/392/100/17)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2017 рокусправа № 392/1135/17(2-а/392/100/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Олефіренко Н.А.

судді: Білак С.В. Шальєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області

на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2017 р.

у справі № 392/1135/17(2-а/392/100/17)

за позовом ОСОБА_1

до Маловисківського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області

про скасування постанови припинення страхової виплати, пов'язаної із відшкодуванням шкоди заподіяної каліцтвом або іншими ушкодженням здоров'я,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, в якому просить скасувати постанову відповідача від 13.05.2017 року № 112/10889/10889/4 про припинення ОСОБА_1 виплату щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку та виплату одноразової допомоги в разі стійкої втрати працездатності.

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Сторони до суду не зявилися. Про день, місце та час розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є належний доказ, що дає судові підстави для застосування положень частини 4 статті 196 КАС України.

У звязку з неявкою сторін фіксування судового засідання не здійснювалось, відповідно ч.1 ст. 41 КАС України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що висновком ДУ « Український НДІ промислової медицини» від 14.02.2017 року позивачу було встановлено, що є професійним захворюванням хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії ( пиловий бронхіт першої, другої стадії, емфізема легень першої та другої стадії), група В, облітеруючий ендертеріїт нижніх кінцівок другої стадії, ХАН другого ступеня, нейросенсорна приглуховатість першого ступеню, ( з легким зниженням слуху).

Висновком МСЕК позивачу встановлено третю групу інвалідності з 03.04.2017 року та 50% втрати працездатності у звязку з профзахворюванням.

04.05.2017 року позивач звернувся до відділення ВД ФСНВ у Маловисківському районі з заявою про призначення йому страхової виплати у звязку з нещасним випадком на виробництві-професійним захворюванням, що отримане ним під час роботи на Смолінській шахті ДП «СХІД ГЗК».

За повідомленням ДУ « Український НДІ промислової медицини» від 15.02.2017 року було складено акт розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, який було затверджено Управлінням Держпраці у Кіровоградській області. 11.04.2017 року Кіровоградським обласним бюро медико-соціальної експертизи йому було встановлено третю групу інвалідності та 50% втрати працездатності.

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві від 13.05.2017 року № 1112/10889/10889/1 позивача взято на облік та зареєстровано страховий випадок з датою початку виплат 03.04.2017 року.

Постановою № 1112/10889/10889/2 було призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати працездатності, а постановою № 1112/10889/10889/3 призначено щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку.

Однак, постановою № 1112/10889/10889/4 було припинено виплату щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності , що компенсує відповідну частину втраченого заробітку та виплату одноразової допомоги в разі стійкої втрати працездатності.

Підставою для припинення виплати щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності є розгляд справи про скасування акту розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 28.02.2017 року в судовому порядку.

Вважаючи припинення виплати щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності незаконним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач правомірно набув право на виплату щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку та виплату одноразової допомоги, у відповідача відсутні законні підстави для припинення страхових виплат, а тому позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із зазначеним висноком, зважаючи на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Законом України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Пунктом 2 ч.1 ст. 16 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Приписами статті 9 Закону України « Про охорону праці», встановлено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування України відповідно до Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Статтею 46 Закону України « Про загальнообов'язкове державне страхування», передбачено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;3) якщо з'ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов'язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Як встановлено матеріалами справи, відповідачем припинено виплату позивачу щомісячної грошової суми та одноразової допомоги у разі втрати працездатності у звязку з оскарженням в судовому порядку акту розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 28.02.2017 року.

При цьому, як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28.02.2017 року, до складу членів комісії було включено страхового експерта з охорони праці відділення ВД ФССНВ у Маловисківському районі.

Крім того, з позовною заявою до Ленінського районного суду м. Кіровоград відповідач звернувся лише після призначення страхових виплат позивачу та взяття його на облік -12.05.2017 року.

Постановою Кабінету Міністріва України від 30.11.2011 року № 1232 « Про деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», передбачено, що усі випадки хронічних професійних захворювань незалежно від строку їх настання підлягають розслідуванню. До хронічного професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок провадження професійної діяльності працівника та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, пов'язаних з роботою. До хронічного професійного захворювання належить також захворювання, що виникло після багатократного та/або тривалого впливу шкідливих виробничих факторів. Віднесення захворювання до професійного здійснюється відповідно до процедури встановлення зв'язку захворювання з умовами праці згідно з додатком 14 та переліку професійних захворювань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2000 р. N 1662 ( 1662-2000-п ) (Офіційний вісник України, 2000 р., N 45, ст. 1940).

У спірних випадках остаточне рішення щодо встановлення діагнозу професійного захворювання приймається центральною лікарсько-експертною комісією державної установи "Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України", у роботі якої мають право брати участь фахівці відповідного закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, лікувально-профілактичного закладу,спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу, робочого органу виконавчої дирекції Фонду, спеціалісти (представники) підприємства, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), представники вищого органу профспілки. Оскарження рішення зазначеної комісії у разі незгоди хворого або роботодавця здійснюється у судовому порядку.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що відповідач неправомірно припинив страхову виплату потерпілому, оскільки оскарження акту за формою П-4 не є підставою для припинення даних виплат, оскільки відповідач не оскаржує медичний висновок щодо встановлення позивачу професійного захворювання, отриманого за час роботи на Смолінській шахті ДП « СХІД ГЗК», яке дає позивачу право на призначення та виплату страхових виплат, а лише оскаржує в судовому порядку причини за яких виникло дане захворювання у позивача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2017 р. у справі № 392/1135/17(2-а/392/100/17) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 14.12.2017 року.

Головуючий суддя: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва