Справа № 826/17069/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 року м. Київ №826/17069/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення №8575-17 від 19.06.2015,

в с т а н о в и в:

Позовні вимоги обґрунтовано безпідставністю нарахування оскаржуваним рішенням транспортного податку у 2015р., оскільки згідно з пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК рішення Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 підлягає застосуванню до позивача з 2016р.

Під час розгляду справи представник позивача підтримала позов з наведених підстав.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення, в яких просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на відповідність оскаржуваного рішення вимогам ст. 267 ПК та правомірність нарахування транспортного податку.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено і підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про держав-ну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, що позивач є власником автомобіля Toyota Highlander, 2014 р.в., об'єм двигуна 3456 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1.

Судом встановлено і підтверджується наявною у справі копією податкового повідом-лення-рішення ДПІ від 19.06.2015 №8575-17, що відповідачем нараховано позивачу подат-кове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб на 2015р. у сумі 25000 грн.

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності податкового повідомлення-рішення про нарахування транспортного податку.

01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової ре-форми" (далі - Закон №71), яким викладено в новій редакції ст.ст. 265-267 ПК і передбачено сплату фізичними особами транспортного податку.

Згідно з пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК (у редакції, чинній на час винесення оскаржу-ваного рішення) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в т.ч. нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні лег-кові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Відповідно до пп. 267.2.1 п. 267 ст. 267 ПК об'єктом оподаткування є легкові автомо-білі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Як визначено у п. 267.6 ст. 267 ПК, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті. Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (пп. 267.6.1); податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) (пп. 267.6.2).

Статтею 8 ПК визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (п. 8.3).

Пункту 8.3 ст. 8 ПК кореспондують положення ст.ст. 25, п. 24 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 69 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97), якими передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання; органи місцевого самоврядування відповідно до ПК встановлюють місцеві податки і збори; виключно на пленарних засіданнях відповідної місцевої ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до ПК.

Згідно з пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК до місцевих податків належить податок на майно, до складу якого, згідно з пп. 265.1.2 п. 265.1 ст. ПК, входить транспортний податок.

Отже, як вбачається, з 01.01.2015 до переліку місцевих податків і зборів Законом №71 віднесено транспортний податок, який встановлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування і є обов'язковими до сплати на відповідній території.

Судом встановлено, що рішенням III сесії VIII скликання Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629" внесено зміни до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві" та викладено його в новій редакції, в якій установлено транспортний податок і затверджено Положення про тран-спортний податок (додаток 2). Згідно з п. 4.1 цього Положення ставка податку вста-новлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 2.1 п. 2 цього Положення, тобто легкові автомобілі, які використовувались до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см.

Судом встановлено, що вказане рішення Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 офіційно опубліковано в газеті "Хрещатик" за січень 2015р. №13/1.

Отже, як вбачається, рішення про встановлення транспортного податку у м. Києві прийнято і офіційно оприлюднено Київською міською радою у січні 2015р.

Підпунктом 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до п. 12.5 ст. 12 ПК офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місце-вими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Враховуючи, що рішення Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 про установлення транспортного податку у м. Києві прийнято і оприлюднено у січні 2015р., то згідно з пп. 12.3.4 п. 12.3 та п. 12.5 ст. 12 ПК дане рішення підлягає застосуванню до позивача не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом, тобто, як вірно зазначає позивач, з 2016р. Відтак, погоджуючись з доводами позивача, суд дійшов висновку про те, що нарахування відповідачем транспортного податку позивачу на 2015р. всупереч пп. 12.3.4 п. 12.3 та п. 12.5 ст. 12 ПК здійснено безпідставно, чим порушено майнові права і інтереси позивача.

Заперечення відповідача про відповідність оскаржуваного рішення вимогам ст. 267 ПК, яким, як стверджує відповідач, на позивача з 01.01.2015 покладено обов'язок зі сплати транспортного податку, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони суперечать нормам п. 8.3 ст. 8, пп. 12.3.4 п. 12.3 та п. 12.5 ст. 12 ПК. Як зазначив суд вище, ст. 267 ПК включено до переліку місцевих податків транспортний податок, визначено його об'єкт оподаткування, платників і ставку тощо, водночас обов'язок сплати цього податку виникає на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування, яким такий податок встановлюється на відповідній території (нормативно-правовий акт з питань оподаткування місцевими податками і зборами), та з урахуванням особливостей набрання чинності таким рішенням.

Інших аргументованих доводів і доказів, які б заслуговували на увагу суду і дали б підстави для інших висновків, відповідач не навів, а відтак доводів позивача - не спростував.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини і наведені мотиви невідповідності оскаржуваного рішення вимогам податкового законодавства і порушення ним прав та інтере-сів позивача, зважаючи на те, що відповідачем не спростовано допущених ним порушень і не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення, суд дійшов висновків про те, що оскаржуване рішення є протиправним і підлягає скасуванню, тому позов слід задовольнити.

Згідно з наявними у справі копіями квитанцій №3763565/16 і №3763713/16 від 01.11.2016 позивачем сплачено судовий збір у сумі 551,21 грн, та витрати на правову допомогу у сумі 4000 грн. згідно з укладеним з ОСОБА_2 договором про надання правової допомоги №9 від 24.10.2016, додаткової угоди №1 до нього від 24.10.2016.

З огляду на задоволення позову та згідно із ст. 140 КАС, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у загальній сумі 4551,21 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 139, 140, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1.

2. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві №8575-17 від 19.06.2015.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 4551,21 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження ст. 255 КАС України.. Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеля-ційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко