Справа № 808/2526/17
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року (о 09 год. 25 хв.)Справа № 808/2526/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» ОСОБА_2

про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» ОСОБА_2 (далі відповідач), в якому з урахуванням уточнення (вх. №30805 від 09.11.2017) просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення повної інформації до списку (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно всієї гарантованої суми, належної до виплати позивачу;

зобовязати відповідача надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів в розмірі 200 000,00 грн. за банківським рахунком у ПУАТ «Фідобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного з ПУАТ «Фідобанк» Договору банківського (поточного) рахунку №49006100 від 30.01.2015 позивач вклав до банку грошові кошти в сумі 200 000,00 гривень Зазначає, що у зв'язку з початком процедури ліквідації банку позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» з вимогою про включення рахунку позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, однак у відповідь на звернення відповідач вказав на продовження строків перевірки правочинів та наявність кримінального провадження у Олександрівському відділенні поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, проте на думку позивача, законних підстав для продовження строків перевірки правочинів у відповідача немає, а тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не зявився, проте звернувся до суду із заявою (вх. №36267 від 19.12.2017) про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, 09.11.2017 надав до суду заперечення на адміністративний позов (вх. №30749), у яких, зокрема, зазначає, що відповідачем було видано наказ № 94 від 07.06.2016 «Про тимчасове обмеження здійснення в ПУАТ «ФІДОБАНК» на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат коштів вкладниками за відповідними рахунками вкладників», яким тимчасово обмежено здійснення ПУАТ «ФІДОБАНК» на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам за рахунками, перелік яких визначений у додатку №1 до наказу. Згідно з додатком до цього наказу, за рахунком позивача №006 обмежено операції щодо виплат коштів на час ліквідації. Вказує, що в подальшому наказом відповідача №35 від 05.08.2016 продовжено строк повноважень комісії з перевірки правочинів, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду №3359 від 03.08.2017 продовжено строк проведення перевірки вказаних правочинів/договорів, що є нікчемними до 20.01.2018. Таким чином, станом на час розгляду даної адміністративної справи банківські операції за рахунком позивача тимчасово обмежені з наведених вище підстав, тобто відповідачем не прийняте рішення нні про визнання нікчемним правочину, укладеного з позивачем, ні про включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПУАТ «Фідобанк», а тому позовні вимоги є передчасними та просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання також не зявився, проте звернувся до суду із заявою (вх. №36267 від 19.12.2017) про розгляд справи за його відсутності. Проти позову заперечує на підставах, викладених у запереченнях. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

30 січня 2015 року ОСОБА_1 (Клієнт) подано до ПУАТ «Фідобанк» (Банк) Заяву про відкриття банківського (поточного) рахунку №49006100, на підставі якої ПАТ «Фідобанк» було відкрито позивачу банківський (поточний) рахунок №0061 у валюті гривні.

Згідно із платіжним дорученням №12 від 16.05.2016 на рахунок позивача №0061 надійшли грошові кошти у сумі 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Приватний переказ», що також підтверджується випискою ПУАТ «Фідобанк» по рахунку №0061 за період з 16.05.2016 по 05.09.2017.

23 травня 2016 року постановою Правління Національного банку України №14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі рішення Національного банку України від 20.05.2016 №8 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 20.05.2016 №783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яким розпочато процедуру виведення ПУАТ «Фідобанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 20 травня 2016 року до 19 червня 2016 року. та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПУАТ "Фідобанк", визначені ст. 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2

Надалі, наказом № 29 від 25.05.2016 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПУАТ «Фідобанк» зобов'язала здійснити перевірку вкладів фізичних осіб в Банку.

08 червня 2016 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПУАТ «Фідобанк» прийнято наказ № 94 про тимчасове обмеження здійснення в ПУАТ «Фідобанк» на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам за відповідними рахунками.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування 09 червня 2016 року прийнято рішення №959 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПУАТ «Фідобанк», відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку з 203 червня 2016 року до 19 липня 2016 року (включно).

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №142-рш від 18.07.2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1265 від 19.07.2016, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПУАТ «Фідобанк» з 20 липня 2016 року по 19 липня 2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПУАТ «Фідобанк» ОСОБА_2 строком на два роки з 20 липня 2016 року по 19 липня 2018 року.

05 серпня 2016 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» прийнято наказ № 35 щодо продовження строку повноважень комісії з перевірки вкладів фізичних осіб, призначеної наказом №29 від 25.05.2016 (із змінами і доповненнями).

Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами щодо включення його до переліку вкладників ПУАТ «Фідобанк», які мають право на відшкодування гарантованої суми за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Так, відповідно до листа відповідача від 12.04.2017 №1-11-1/860-ЛК-ОГ повідомлено, що рахунки позивача знаходяться в процесі перевірки, в рамках якої ПУАТ «Фідобанк» було направлено матеріали до правоохоронних органів. Додатково вказано, що з метою належного виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла Рішення від 20.02.2017 продовжити строк проведення перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними до 15.05.2017.

Листом від 02.06.2017 №1-11-1/1149-ЛК-ОГ Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» ОСОБА_2 повідомлено, що наразі в провадженні слідчого відділу Олександрівського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження №0000995 від 01.04.2017 за ч. 2 ст. 190 КК України.

В подальшому, 03 серпня 2017 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №3359 щодо продовження перевірки правочинів (у тому числі договорів) ПУАТ «Фідобанк» на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними до 20 січня 2018 року.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення інформації про позивача до повного переліку рахунків вкладників ПУАТ «Фідобанк» позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.12 № 4452-VI (далі Закон №4452-VI).

За визначенням статті 2 Закону №4452-VI вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Частиною першою статті 3 Закону №4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 1 та частини третьої статті 12 Закону №4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 3№) призначає працівників, до повноважень яких належить проведення моніторингу стану дотримання банком вимог порядку формування та ведення баз даних про вкладників, проведення банком банківських операцій, у тому числі збір інформації та копій документів, необхідних для підготовки проекту плану врегулювання, забезпечення проведення оцінки активів банку в порядку, встановленому Фондом (у тому числі заборгованості за кредитами перед банком, наявності та вартості забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами, заборгованості за цінними паперами, що є у власності банку, вимог банку до клієнта за списаною безнадійною заборгованістю та наявності і вартості забезпечення виконання зобов'язань за такою заборгованістю тощо); 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами відповідно до цього Закону та затверджує реєстри відшкодувань вкладникам у порядку та у черговості, що встановлені нормативно-правовими актами Фонду; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб; 8) встановлює додаткові вимоги до порядку розкриття банками інформації для вкладників про умови надання банківських послуг із залучення вкладів.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Частина друга статті 26 Закону №4452-VI встановлює, що вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Закону №4452-VI Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Таким чином, Закон №4452-VI гарантує повернення кожному вкладнику банку суми відшкодування коштів за вкладом, у межах гарантованої суми відшкодування; відмовлено у відшкодуванні коштів за вкладом може бути лише за наявності підстав, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону №4452-VI.

За правилами частин першої-другої статті 27 Закону №4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Частиною третьою статті 27 Закону №4452-VI передбачено, що виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі - Положення), Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, окрім іншого, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення.

Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. У супровідному листі зазначаються назви переліків, кількість інформаційних рядків та підсумкові значення сум.

Перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду (далі - Перелік), формується за структурою, визначеною додатком 4 до цього Положення, та не включає інформацію про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Пунктами 1, 2 розділу ІІІ Положення визначено, що Фонд завантажує поданий уповноваженою особою Фонду Перелік до програмно-апаратного комплексу Фонду та здійснює його перевірку в частині: 1) невключення до Переліку інформації про рахунки вкладників, розмір залишку гарантованої суми яких становить менше 10 гривень або більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, незалежно від кількості вкладів в одному банку; 2) невключення до Переліку інформації про рахунки: вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону; за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону; 3) наявності необхідних для проведення ідентифікації реквізитів вкладника; 4) коректності реквізитів вкладника та іншої інформації.

Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до пунктів 4, 5 розділу ІІІ Положення на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України (здійснює перерахування гарантованої суми відшкодування та передачу інформації про вкладників, яким здійснюється виплата відшкодування, до банків-агентів відповідно до умов договорів із банками-агентами) не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру.

Якщо виплати відшкодувань розпочинаються під час дії тимчасової адміністрації, до першої частини Загального реєстру включаються ГСР за вкладами, щодо яких Фондом або уповноваженою особою Фонду не обмежено здійснення банком операцій (з причин відсутності первинних документів, виявлення помилкових записів, невідповідності реквізитів вкладника первинним документам тощо): за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку; за договорами банківського рахунку.

Якщо виплати відшкодувань розпочинаються під час ліквідації, до першої частини Загального реєстру включаються ГСР за вкладами, щодо яких Фондом або уповноваженою особою Фонду не обмежено здійснення банком операцій (з причин відсутності первинних документів, виявлення помилкових записів, невідповідності реквізитів вкладника первинним документам тощо): за договорами банківського вкладу незалежно від закінчення строку їх дії; за договорами банківського рахунку.

ГСР за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчується після початку тимчасової адміністрації, виплачуються після прийняття рішення про ліквідацію банку.

До чергових частин Загального реєстру включаються ГСР за договорами банківського вкладу, що не були включені до першої частини Загального реєстру, та за договорами банківського рахунку після отримання Фондом інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Частини Загального реєстру та дати початку виплат за ними затверджуються виконавчою дирекцією Фонду.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку рахунків до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку рахунків Реєстру відшкодувань вкладникам (Загального реєстру); 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Реєстру відшкодувань вкладникам (Загального реєстру).

При цьому, Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації доповнення до переліку рахунків, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Суд встановив, що відповідач не включив позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПУАТ «Фідобанк» за рахунок Фонду, однак, законодавчих підстав для не включення позивачів до такого переліку Уповноваженою особою не наведено.

Посилання відповідача на здійснення на рахунок позивача переказу коштів з рахунків інших фізичних осіб та намагання позивача шляхом обману заволодіти коштами Фонду, а також на внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є безпідставними, оскільки такі обставини не підтверджуються документально та не є передбаченими Законом №4452-VI підставами для позбавлення позивача права на отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом.

Суд зауважує, що факт знаходження на рахунку ОСОБА_1 грошових коштів відповідачем не заперечується.

За таких підстав, кошти на поточному рахунку позивача, який відритий на підставі заяви ОСОБА_1 (клієнт) про відкриття банківського (поточного) рахунку №00611 від 30.01.2015, є вкладом у розумінні Закону №4452-VI та підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду. Доказів, які б спростовували зазначене або підтверджували наявність підстав для відмови у відшкодуванні коштів за вкладом, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону №4452-VI, відповідачем до суду не надано.

Таким чином, до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПУАТ «Фідобанк» за рахунок Фонду, а тому така бездіяльність Уповноваженої особи суперечить приписам Закону №4452-VI та є протиправною бездіяльністю.

Між тим, як свідчить зміст заперечень представника відповідача, відповідно до приписів розділу ІІ Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду №826 від 26.05.2016 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.06.2016 за №863/28993, відповідачем було видано наказ №94 від 07.06.2016 «Про тимчасове обмеження здійснення в ПУАТ «Фідобанк» на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат коштів вкладниками за відповідними рахунками вкладників», яким тимчасово обмежено здійснення ПУАТ «Фідобанк» на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам за рахунками, перелік яких визначений у додатку №1 до наказу. Згідно з додатком до цього наказу, за рахунком позивача №00611 обмежено операції щодо виплат коштів на час ліквідації. В подальшому наказом відповідача №35 від 05.08.2016 продовжено строк повноважень комісії з перевірки правочинів, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду №3359 від 03.08.2017 продовжено строк проведення перевірки вказаних правочинів/договорів, що є нікчемними до 20.01.2018.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затверджений рішенням Виконавчої дирекції Фонд гарантування вкладів фізичних осіб №826 від 26.05.2016 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.06.2016 за №863/28993 (надалі Порядок №826), розроблено відповідно до частини третьої статті 36, пункту 4 частини другої статті 37, статті 38, пункту 4 частини третьої статті 41, частини шостої статті 41-1 Закону №4452 з метою виявлення нікчемних правочинів (у тому числі договорів) уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію/ліквідацію в неплатоспроможному банку (далі - Уповноважена особа Фонду), якій делеговані відповідні повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), та встановлення механізму, послідовності дій і критеріїв обмеження здійснення неплатоспроможним банком банківських операцій.

Пунктом 2 розділу І Порядку №826 передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №826 протягом трьох робочих днів з дати запровадження Фондом тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду розпочинає перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації у банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

За змістом абзацу першого пункту 3 розділу ІІ Порядку №826 Уповноважена особа Фонду своїм розпорядчим документом створює комісію для здійснення перевірки документів, пов'язаних із вчиненням правочинів (укладенням договорів), метою якої є виявлення фактів нікчемності таких правочинів (укладених договорів), виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій зі сторони працівників банку або інших осіб стосовно банку (далі - Комісія).

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку №826 до прийняття рішення про виявлення факту нікчемності правочину (договору) Уповноважена особа Фонду може приймати рішення щодо тимчасового обмеження здійснення неплатоспроможним банком операцій, що можуть призвести до зменшення активів банку, втрати майна, збільшення збитків банку, збільшення витрат Фонду тощо, обов'язково повідомивши про таке рішення Фонд. Зазначене рішення може прийматися в межах здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації в банку.

Абзацом першим пункту 5 розділу ІІ Порядку №826 визначено, що перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку.

Водночас, абзацом другим вказаного пункту Порядку №826 передбачено, що у разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.

В силу принципу законності у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу (частина четверта статті 9 КАС України).

В даному випадку Законом №4452 передбачено, що перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону №4452, може бути проведено протягом дії тимчасової адміністрації, тобто у строк, що не перевищує один місяць з можливістю продовження строку на строк до одного місяця або на пять днів у випадках виведення неплатоспроможного банку з ринку у способи, передбачені пунктами 3-5 частини другої статті 39 Закону №4452 або пунктами 1 і 2 частини другої статті 39 Закону №4452 відповідно. Між тим, Порядком №826, який розроблено відповідно до частини третьої статті 36, пункту 4 частини другої статті 37, статті 38, пункту 4 частини третьої статті 41, частини шостої статті 41-1 Закону №4452, передбачено можливість продовження термінів перевірки на строк не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку та можливість продовження цього строку за рішенням виконавчої дирекції Фонду ще не більше, ніж на шість місяців.

Отже, дані приписи Порядку №826 не відповідають вимогам Закону №4452.

Разом з тим, за умови чинності розпорядчих документів Уповноваженої особи Фонду та Виконавчої дирекції Фонду про продовження повноважень комісії з перевірки та термінів перевірки на період ліквідації ПУАТ «Фідобанк», та чинності розпорядчого документа Уповноваженої особи Фонду про тимчасове обмеження операцій за рахунком позивача у ПУАТ «Фідобанк», суд зазначає, що в даному випадку відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не включення інформації про позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Тому в цій частині позовних вимог належить відмовити.

Між тим, частина третя статті 38 Закону №4452 визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

За правилами статті 204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочину, яка полягає у тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальне поняття недійсності правочину встановлено статтею 215 Цивільного кодексу України, відповідно до змісту частин другої та третьої якої недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до приписів частин першої-другої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Уповноважена особа Фонду наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення нікчемних, однак дане право не є абсолютним, а кореспондується з обовязком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими закон повязує нікчемність правочину. Тобто, саме по собі твердження про нікчемність правочину є недостатнім для визнання його таким, оскільки у даному випадку воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Відтак, якщо Уповноважена особа Фонду вважає правочин нікчемним, вона зобовязана навести відповідне обґрунтування з посиланням на передбачені частиною третьою статті 38 Закону №4452-VI підстави визнання правочину нікчемним.

Разом з тим, матеріали справи не містять розпорядчого документу Уповноваженої особи Фонду, в якому би правочини (у тому числі договори), які вчинялися (укладалися) між ПУАТ «Фідобанк» та позивачем визнавалися такими, що є нікчемними з підстав, передбачених частиною третьою статті 38 Закону №4452-VI. Також відповідачем не наведено суду та не підтверджено належними та допустимими доказами того, що правочини (у тому числі договори), які вчинялися (укладалися) між ПАТ «ФІДОБАНК» та позивачем є нікчемними.

Згідно із пунктами 2, 3, 5 Розділу ІІІ цього Положення Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду. Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді. Загальний реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується директором-розпорядником або заступником директора-розпорядника та засвідчується відбитком печатки Фонду. Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом. Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не був включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

Таким чином, за відсутності підстав нікчемності правочину, у відповідності до вимог пункту 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами уповноважена особа Фонду зобов'язана включити дані про рахунок №00611 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПУАТ «Фідобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності..

Враховуючи викладене, на думку суду, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для не включення інформації про рахунок позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Отже, відповідач є посадовою особою Фонду, оскільки на нього покладено виконання повноважень, передбачених Законом № 4452-VI та делегованих Фондом.

З урахування вищевикладеного, суд вважає, що судові витрати підлягають присудженню на користь позивача за рахунок Фонду.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» ОСОБА_2 (місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 58 (2, 3, 6 поверхи) щодо не включення повної інформації до списку (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно всієї гарантованої суми, належної до виплати ОСОБА_1 (місцепроживання: 69068, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» ОСОБА_2 (місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 58 (2, 3, 6 поверхи)) надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (місце проживання: 69068, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів в розмірі 200 000,00 грн. за банківським рахунком у ПУАТ «Фідобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Присудити на користь ОСОБА_1 (місцепроживання: 69068, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму судового збору 1 280 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривен) за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.251, 255КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.251, 295, 297 КАС України.

Суддя І.В. Батрак