Справа № 334/4222/17(2-а/334/432/17)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2017 рокусправа № 334/4222/17(2-а/334/432/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2017 року у справі №334/4222/17(2-а/334/432/17) за позовом ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС про скасування постанови та закриття справи про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Запорізької митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбачених статтею 485 Митного кодексу України та накладено штраф у розмірі 49741,02 грн., а також про закриття справи про порушення митних правил.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Скасовано постанову Запорізької митниці ДФС про порушення митних правил від 19 червня 2017 року №0074/11200/17 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Запорізька митниця ДФС подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

У письмових запереченнях ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС залишити без задоволення, постанову суду без змін.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що 17 березня 2017 року на митну територію України, на підставі товаросупровідних документів згідно з контрактом від 06 грудня 2016 року №16/2005838-01, з Німеччини переміщено товар - «Обладнання для пивоварного виробництва - міні пивоварня марки «Braumeister 2001», 1 комплект, нова.

При здійсненні митного контролю правильності кваліфікації товарів, поданих до митного оформлення, виникли суперечності у визначенні коду товару, у зв'язку з чим митним органом відповідно до частини 3 статті 69, частини 2 статті 264, частини 1 статті 266 Митного кодексу України направлено електронне повідомлення товариству з обмеженою відповідальністю «ТРІАДА ЛТД Ко» про надання передбачених законодавством документів і відомостей, необхідних для підтвердження заявленого коду товару, поданого до митного оформлення. На запит митного органу декларантом направлено додаткові документи.

За результатами здійснення контролю правильності класифікації товару митним органом винесено рішення про визначення коду товару від 20 березня 2017 року №КТ- UA-2017, яким змінено код товару з (ставка мита 1%) на вісім окремих товарів, кожному з яких було визначено окремий код (ставка мита від 1% до 13%).

На дату оформлення митної декларації від 17 березня 2017 року №UA112080/2017/005220 митна вартість товарів за заявленим кодом товару становить 671400,19 грн., загальна сума митних платежів становить 142336,84 грн.

При цьому, митні платежі, розраховані за новими даними відповідно до службової записки Управління адміністрування митних платежів Запорізької митниці ДФС від 19 травня 2017 року №08-70-19-23/525, які б підлягали сплаті з врахуванням класифікаційного рішення від 20 березня 2017 року, складають 158917,18 грн. Різниця митних платежів становить 16580,34 грн.

Запорізькою митницею ДФС 22 березня 2017 року складено протокол про порушення митних правил №0074/11200/17 за ознаками правопорушення, передбаченого статті 485 Митного кодексу України. Протокол складався за участі позивача, примірник протоколу ним отриманий 24 березня 2017 року, про що свідчить його особистий підпис у протоколі.

22 березня 2017 року головним державним інспектором митного поста «Запоріжжя-центральний» Запорізької митниці ДФС ОСОБА_2 винесено постанову в справі про порушення митних правил №0074/11200/17, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьох відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 49741,02 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування постанови від 22 березня 2017 року №0074/11200/17, суд першої інстанції виходив з того, що в діях декларанта - ОСОБА_1 відсутні ознаки порушення митних правил, передбачених статтею 485 Митного кодексу України. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо закриття провадження по справі про порушення митних правил суд зазначив, що таке рішення є виключною компетенцією відповідача, а відтак суд не наділений повноваженнями своїм рішенням замінювати орган, до виключної компетенції якого відноситься ця функція.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з статтею 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 485 Митного кодексу України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Отже, зазначеною статтею передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини. В даному випадку конкретна мета, як обов'язкова ознака складу правопорушення - є намір особи неправомірно звільнитись від сплати митних платежів чи зменшити їх розмір.

Згідно з статтею 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу (частина 1 статті 51 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Статтею 489 Митного кодексу України встановлено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно з статтею 531 Митного кодексу України визначено підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил, а саме: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

В даному випадку відповідачем не доведено та відповідними доказами не підтверджено, що заявлення в митній декларації відомостей (щодо опису та коду) товару, зазначених в графі 31 митної декларації від 17 березня 2017 року, здійснено з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Зокрема, шляхом надання неправдивих відомостей необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, надання з цією метою документів, що містять неправдиві відомості, та що такі дії вчинені у формі прямого умислу.

Крім того, про відсутність умислу позивача на вчинення порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, свідчить й те, що в подальшому позивач оформив вантажну митну декларацію від 25 квітня 2017 року №UA112080/2017/008267, з урахуванням рішення від 20 березня 2017 року №КТ- UA-2017 (про що зазначено у графі 44 стор. 4 митної декларації). При цьому, при оформленні митної декларації від 25 квітня 2017 року за задекларований товар сплачено митні платежі в розмірі 135622,84 грн., що на 23294,34 грн. менше, ніж було задекларовано у первинній декларації від 17 березня 2017 року.

Таким чином наявність ознак, що характеризують дане правопорушення, в тому числі настання шкідливих наслідків, а також вина, що є обов'язковою ознакою суб'єктивної сторони правопорушення, у передбачений законом спосіб відповідачем не доведено, що виключає можливість визначення (кваліфікації) такого діяння як правопорушення.

З огляду на встановлені по справі обставини суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанцій про відсутність в діях позивача прямого умислу на ухилення від сплати митних платежів та надання недостовірних відомостей щодо самого товару.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях позивача ознак порушення митних правил (адміністративного правопорушення), передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, а також про невідповідність висновків, що містяться в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, що згідно з пунктами 1, 3 частини 1 статті 531 Митного кодексу України є підставою для скасування оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що позовні вимоги про закриття провадження у справі про порушення митних правил не підлягають задоволенню з огляду на те, що відповідно до частини 1 статті 522 Митного кодексу України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів. Отже, задоволення зазначеної вимоги буде втручанням в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень, який виніс постанову, і таким, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2017 року у справі №334/4222/17(2-а/334/432/17) - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена відповідно до статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак