Справа № 817/480/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"20" грудня 2017 р. Справа № 817/480/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_2,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "17" серпня 2017 р. у справі за позовом Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення , -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.10.2016 року №.

На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого податку форми №1ДФ за спірний період вчасно подані підприємством до контролюючого органу, проте, задекларовані суми податку сплачені несвоєчасно, у зв'язку з відсутністю у підприємства коштів. Станом на 30.06.2016 року у позивача була наявна заборгованість по сплаті податку на доходи фізичних осіб, яка на час проведення перевірки була погашена. Однак, даний факт при прийнятті оспорюваного податкового повідомлення-рішення контролюючим органом не враховано. Позивач зазначає, що спірним податковим повідомленням-рішенням контролюючий орган, фактично, повторно визначив платнику податків податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, самостійно визначене ним у поданих деклараціях та помилково застосував штрафні санкції, передбачені статтею 127 Податкового кодексу України. Стверджує, що за склад правопорушення, яке встановлене актом перевірки, а саме - неперерахування податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, встановлені підпунктом 168.1.5пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, можуть бути застосовані штрафні санкції, встановлені статтею 126, а не статтею 127 цього Кодексу.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду 17 серпня 2017 року позов задоволено повністю.

Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 24.10.2016 №.

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що станом на час проведення перевірки будь-які докази сплати позивачем заборгованості з податку на доходи фізичних осіб до бюджету контролюючому органу не надавалися. Також відповідач вказує, що особи, які є податковими агентами, зобов'язані нести відповідальність у випадках, визначених Податковим кодексом України. Стверджує, що положеннями статті 127 Податкового кодексу України встановлюється санкція як міра відповідальності, яка покладається на податкового агента саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу громадянам. Відповідач вказав, що, відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 Податкового кодексу України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Представники відповідача вважають, що з огляду на наведене позивач, як податковий агент, повинен нести відповідальність саме на підставі статті 127 Податкового кодексу України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що Головним управлінням ДФС у Рівненській області проведено виїзну планову документальну перевірку філії "Дубенська ДЕД" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 30.06.2016 року, за наслідками якої складено акт від 05.10.2016 №239/17-00-14-01/26206957 (т. 1 а.с. 27-48).

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.10.2016 № про визначення Дочірньому підприємству "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у сумі 79925,07 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 906510,86 грн., нарахування пені в сумі 52295,24 грн. (т. 1 а.с. 4, т. 2 а.с. 68).

В основу оспорюваного податкового повідомлення-рішення покладено висновки контролюючого органу про порушення платником податків вимог пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп.16.1.4 п. 16.1 ст. 16, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, пп. 168.1.5, пп. 168.1.6 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, що полягало в утриманні з виплачених доходів на користь платників податків, але неперерахуванні до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 79925,07 грн., неподання (неперерахування до бюджету) податковим агентом платіжних доручень належного до сплати податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу на користь платників податків за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України в сумі 1908516,60 грн. в т.ч.: до 30.01.2013 року в сумі 274614,60 грн.; до 01.03.2013 року в сумі 47310,13 грн.; до 30.03.2013 року в сумі 43089,84 грн.; до 30.04.2013 року в сумі 44144,89 грн.; до 30.05.2013 року в сумі 43808,48 грн.; до 30.06.2013 року в сумі 42491,83 грн.; до 30.07.2013 року в сумі 47620,10 грн.; до 30.08.2013 року в сумі 45102,06 грн.; до 30.09.2013 року в сумі 36248,29 грн.; до 30.10.2013 року в сумі 32640,76 грн.; до 30.11.2013 року в сумі 160934,33 грн.; до 30.12.2013 року в сумі 29687,46 грн.; до 30.01.2014 року в сумі 45356,20 грн.; до 01.03.2014 року в сумі 40418,78 грн.; до 30.03.2014 року в сумі 36418,88 грн.; до 30.04.2014 року в сумі 21647,63 грн.; до 30.05.2014 року в сумі 22041,62 грн.; до 30.06.2014 року в сумі 33790,63 грн.; до 30.07.2014 року в сумі 26271,14 грн.; до 30.08.2014 року в сумі 37814,90 грн.; до 30.09.2014 року в сумі 27166,99 грн.; до 30.10.2014 року в сумі 25303,04 грн.; до 30.11.2014 року в сумі 29009,49 грн.; до 30.12.2014 року в сумі 25831,47 грн.; до 30.01.2015 року в сумі 39373,14 грн.; до 01.03.2015 року в сумі 37609,12 грн.; до 30.03.2015 року в сумі 37155,69 грн.; до 30.04.2015 року в сумі 30890,19 грн.; до 30.05.2015 року в сумі 36378,35 грн.; до 30.06.2015 року в сумі 28135,16 грн.; до 30.07.2015 року в сумі 29326,44 грн.; до 30.08.2015 року в сумі 29326,44 грн.; до 30.09.2015 року в сумі 27550,90 грн.; до 30.10.2015 року в сумі 31697,69 грн.; до 30.11.2015 року в сумі 32050,44 грн.; до 30.12.2015 року в сумі 36982,78 грн.; до 30.01.2016 року в сумі 38269,68 грн.; до 02.03.2016 року в сумі 56835,03 грн.; до 30.03.2016 року в сумі 54309,28 грн.; до 30.04.2016 року в сумі 46395,60 грн.; до 30.05.2016 року у сумі 45008,95 грн.; до 30.06.2016 року в сумі 54661,10 грн.

Підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Також статтею 18 Податкового кодексу України передбачено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

За приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп."а" п.171.2 ст.171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Згідно з пп. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Зокрема, підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України визначено, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпунктом 168.1.5-168.16 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України встановлено, що в разі якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду. Для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 54.2 ст. 54 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб вважається узгодженим податковим агентом під час його перерахування до бюджету одночасно з виплатою доходу на користь платника податку, а в разі якщо дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, - за спином граничного строку сплати, установленого для місячного податкового періоду.

Як вбачається з наявних матеріалах справи доказів за період з 01.01.2013 по 30.06.2016 філією "Дубенська ДЕД" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" були подані до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку форми №1ДФ, де самостійно визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 1562181,50 грн., у тому числі: за 1 квартал 2013 року в сумі 135007,81 грн.; за 2 квартал 2013 року в сумі 133457,46 грн.; за 3 квартал 2013 року в сумі 113991,11 грн.; за 4 квартал 2013 року в сумі 108261,33 грн.; за 1 квартал 2014 року в сумі 98485,31 грн.; за 2 квартал 2014 року в сумі 82386,12 грн.; за 3 квартал 2014 року в сумі 91192,29 грн.; за 4 квартал 2014 року в сумі 94734,04 грн.; за 1 квартал 2015 року в сумі 105758,17 грн.; за 2 квартал 2015 року в сумі 92257,37 грн.; за 3 квартал 2015 року в сумі 87954,58 грн.; за 4 квартал 2015 року в сумі 106767,61 грн.; за 1 квартал 2016 року в сумі 162212,46 грн.; за 2 квартал 2016 року в сумі 149715,74 грн. (т. 1 а.с. 49-116).

Сторонами не заперечується, що контролюючим органом під час перевірки не було встановлено фактів неправильного визначення платником податків бази оподаткування чи сум податку, що підлягають утриманню.

Водночас, відповідачем в акті перевірки вказано, що позивачем було нараховано податок на доходи фізичних осіб на рівні 1688620,24 грн., тобто, на 126438,74 грн. більше задекларованого позивачем, що викликано наявністю розбіжності між задекларованими та відображеними по бухгалтерському обліку платника податків (рахунок 641/1) сумами податку на доходи фізичних осіб, які не були досліджені під час проведення перевірки (т. 2 а.с. 19-23).

Наданими до перевірки та в ході судового розгляду справи платіжними дорученнями, виписками з банківських рахунків підтверджується, що за період з 01.01.2013 по 30.06.2016 філією "Дубенська ДЕД" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 1831713,37 грн., зокрема: 21.01.2013 року в сумі 2596,56 грн.; 21.01.2013 року в сумі 1089,33 грн.; 01.02.2013 року в сумі 12482,00 грн.; 01.02.2013 року в сумі 18230,00 грн.; 01.02.2013 року в сумі 9284,00 грн.; 04.02.2013 року в сумі 4878,00 грн.; 04.02.2013 року в сумі 1366,00 грн.; 15.02.2013 року в сумі 1058,58 грн.; 26.02.2013 року в сумі 1623,46 грн.; 04.03.2013 року в сумі 2407,18 грн.; 19.03.2013 року в сумі 5493,00 грн.; 19.03.2013 року в сумі 23342,00 грн.; 22.03.2013 року в сумі 2934,00 грн.; 22.03.2013 року в сумі 16004,00 грн.; 27.03.2013 року в сумі 23621,00 грн.; 28.03.2013 року в сумі 2158,69 грн.; 25.04.2013 року в сумі 122,25 грн.; 25.04.2013 року в сумі 106200,00 грн.; 25.04.2013 року в сумі 17319,15 грн.; 01.06.2013 року на суму 62785,89 грн.; 21.06.2013 року в сумі 1897,52 грн.; .21.06.2013 року в сумі 2995,96 грн.; 04.07.2013 року в сумі 8335,00 грн.; 04.07.2013 року в сумі 1300,00 грн.; 10.07.2013 року в сумі 15228,12 грн.; 26.07.2013 року в сумі 150,00 грн.; 30.07.2013 року в сумі 16341,94 грн.; 30.07.2013 року в сумі 610,50 грн.; 30.07.2013 року в сумі 828,49 грн.; 23.08.2013 року в сумі 41663,34 грн.; 27.08.2013 року в сумі 770,58 грн.; 05.09.2013 року в сумі 225,00 грн.; 05.09.2013 року в сумі 2003,70 грн.; 23.09.2013 року в сумі 180,00 грн.; 23.09.2013 року в сумі 12,00 грн.; 30.09.2013 року в сумі 401,00 грн.; 01.10.2013 року в сумі 715,96грн.; 01.10.2013 року в сумі 18910,00 грн.; 01.10.2013 року в сумі 293,23 грн.; 03.10.2013 року в сумі 75,00 грн.; 03.10.2013 року в сумі 115,50 грн.; 08.10.2013 року в сумі 27064,00 грн.; 08.10.2013 року в сумі 2800,00 грн.; 10.10.2013 року в сумі 40948,09 грн.; 10.10.2013 року в сумі 1600,00 грн.; 10.10.2013 року в сумі 1700,00 грн.; 11.10.2013 року в сумі 7800,00 грн.; 11.10.2013 року в сумі 530,00 грн.; 29.10.2013 року в сумі 32000,00 грн.; 29.10.2013 року в сумі 12400,00 грн.; 30.10.2013 року в сумі 20300,00 грн.; 07.11.2013 року в сумі 1039,00 грн.; 04.12.2013 року в сумі 662,24 грн.; 11.12.2013 року в сумі 8430,00 грн.; 12.12.2013 року в сумі 1030,00 грн.; 13.12.2013 року в сумі 23600,00 грн.; 25.12.2013 року в сумі 30000,00 грн.; 30.12.2013 року в сумі 1109,80 грн.; за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року в сумі 527205,13 грн., зокрема: 13.01.2014 року в сумі 498,01 грн.; 04.02.2014 року в сумі 13185,28 грн.; 04.02.2014 року в сумі 36,15 грн.; 07.02.2014 року в сумі 31915,00 грн.; 12.02.2014 року в сумі 1290,00 грн.; 03.03.2014 року в сумі 265,72 грн.; 19.03.2014 року в сумі 240,79 грн.; 17.04.2014 року в сумі 25090,00 грн.; 18.04.2014 року в сумі 788,90 грн.; 24.04.2014 року в сумі 25409,90 грн.; 08.05.2014 року в сумі 460,00 грн.; 08.05.2014 року в сумі 25263,97 грн.; 08.05.2014 року в сумі 245,85 грн.; 10.06.2014 року в сумі 455,00 грн.; 10.06.2014 року в сумі 444,61 грн.; 17.06.2014 року в сумі 102,00 грн.; 20.06.2014 року в сумі 125,00 грн.; 01.07.2014 року в сумі 75,00 грн.;14.07.2014 року на суму 190000,00 грн.; 29.07.2014 року в сумі 471,55 грн.; 07.08.2014 року в сумі 150,00 грн.; 07.08.2014 року в сумі 45,00 грн.; 13.08.2014 року в сумі 240,00 грн.; 18.08.2014 року в сумі 137,63 грн.; 19.08.2014 року в сумі 225,00 грн.; 26.08.2014 року в сумі 340,60 грн.; 26.08.2014 року в сумі 1132,50 грн.; 26.08.2014 року в сумі 3960,00 грн.; 04.09.2014 року в сумі 16,50 грн.; 08.09.2014 року в сумі 4,25 грн.; 08.09.2014 року в сумі 585,75 грн.; від 10.09.2014 року на суму 19200,00 грн.; 11.09.2014 року в сумі 90,00 грн.; 11.09.2014 року в сумі 75,00 грн.; 29.09.2014 року в сумі 433,80 грн.; 30.09.2014 року в сумі 315,00 грн.; 30.09.2014 року в сумі 5025,00 грн.; 06.10.2014 року в сумі 1423,34 грн.; 07.10.2014 року в сумі 360,00 грн.; 16.10.2014 року в сумі 1674,28грн.; 20.10.2014 року в сумі 1284,68 грн.; 21.10.2014 року в сумі 75,00 грн.; 27.10.2014 року в сумі 2875,00 грн.; 28.10.2014 року в сумі 18757,96 грн.; 06.11.2014 року в сумі 1627,35 грн.; 19.11.2014 року в сумі 414,23 грн.; 19.11.2014 року в сумі 142,04 грн.; 04.12.2014 року в сумі 77912,51 грн.; 04.12.2014 року в сумі 294,00 грн.; 11.12.2014 року в сумі 1081,70 грн.; 25.12.2014 року на суму 66500,00 грн.; 29.12.2014 року в сумі 4444,28 грн.; за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року в сумі 420581,37 грн., зокрема: 20.01.2015 року в сумі 1765,82 грн.; 23.01.2015 року в сумі 103,17 грн.; 03.02.2015 року в сумі 11324,00 грн.; 09.02.2015 року в сумі 2245,32 грн.; 12.02.2015 року в сумі 199,00 грн.; 06.03.2015 року в сумі 1687,58 грн.; 11.03.2015 року в сумі 25803,82 грн.; 11.03.2015 року в сумі 2856,94 грн.; 11.03.2015 року в сумі 454,00 грн.; 23.03.2015 року в сумі 35524,71 грн.; 23.03.2015 року в сумі 867,00 грн.; 06.04.2015 року в сумі 817,62 грн.; 07.04.2015 року в сумі 46982,67 грн.; 21.04.2015 року в сумі 146,00 грн.; 27.04.2015 року в сумі 921,04 грн.; 29.04.2015 року в сумі 350,00 грн.; 19.05.2015 року в сумі 29969,15 грн.; 29.05.2015 року в сумі 150,00 грн.; 04.06.2015 року в сумі 1292,03 грн.; 17.06.2015 року в сумі 36513,35 грн.; 01.07.2015 року в сумі 370,30 грн.; 13.07.2015 року в сумі 309,91 грн.; 14.07.2015 року в сумі 13875,00 грн.; від 14.07.2014 року на суму 190000,00 грн.; 17.07.2015 року в сумі 150,00 грн.; 04.08.2015 року в сумі 605,22 грн.; 17.08.2015 року в сумі 15480,24 грн.; 08.09.2015 року в сумі 150,00 грн.; 14.09.2015 року в сумі 588,22 грн.; 17.09.2015 року в сумі 19600,00 грн.; 23.09.2015 року в сумі 75,00 грн.; 29.09.2015 року в сумі 525,00 грн.; 06.10.2015 року в сумі 36385,00 грн.; 19.10.2015 року в сумі 959,85 грн.; 06.11.2015 року в сумі 26591,05 грн.; 24.11.2015 року в сумі 782,04 грн.; 27.11.2015 року в сумі 13510,00 грн.; 02.12.2015 року в сумі 19227,37 грн.; 04.12.2015 року в сумі 30680,85 грн.; 04.12.2015 року в сумі 510,00 грн.; 04.12.2015 року в сумі 25,29 грн.; 07.12.2015 року в сумі 157,15 грн.; 15.12.2015 року в сумі 132,30 грн.; 15.12.2015 року в сумі 1889,59 21.12.2015 року в сумі 36590,43 грн.; 31.12.2015 року в сумі 1438,34 грн.; за період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року в 242865,81 грн., зокрема: 03.02.2016 року в сумі 20757,00 грн.; 09.02.2016 року в сумі 307,11 грн.; 01.03.2016 року в сумі 994,54 грн.; 16.03.2016 року в сумі 630,00 грн.; 12.04.2016 року в сумі 1650,22 грн.; 14.04.2016 року в сумі 44030,00 грн.; 18.04.2016 року в сумі 540,00 грн.; 18.04.2016 року в сумі 3546,00 грн.; 12.05.2016 року в сумі 73509,28 грн.; 16.05.2016 року в сумі 852,33 грн.; 19.05.2016 року в сумі 36371,94 грн.; 23.05.2016 року в сумі 990,00 грн.; 27.05.2016 року в сумі 150,00 грн.; 30.05.2016 року в сумі 317,73 грн.; 17.06.2016 року в сумі 55576,73 грн.; 17.06.2016 року в сумі 150,00 грн.; 23.06.2016 року в сумі 1088,53 грн.; 23.06.2016 року в сумі 1034,40 грн.; 30.06.2016 року в сумі 370,00 грн.

!!!!!!!!!Крім того, позивачем надано платіжні доручення, які свідчать про те, що станом на час проведення перевірки та складення акту за її наслідками ним було перераховано податок на доходи фізичних осіб у загальній сумі 176017,80 грн., у тому числі: 08.07.2016 року в сумі 22500,00 грн.; 20.07.2016 року в сумі 887,90 грн.; 09.08.2016 року в сумі 32218,24 грн.; 19.08.2016 року в сумі 252,00 грн.; 22.08.2016 року в сумі 1251,07 грн.; 25.08.2016 року в сумі 564,00 грн.; 21.09.2016 року в сумі 118344,59 грн. (т. 1 а.с. 125-250, т. 2 а.с. 1-18).

Отже, філією "Дубенська ДЕД" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" було у повній мірі перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб і будь-яка заборгованість з його сплати станом на час проведення перевірки була відсутня.

Крім того, відповідно до пп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Разом з тим, оскільки правильність визначення бази оподаткування при нарахуванні доходів платникам податків та розмірів утриманого податку на доходи фізичних осіб контролюючим органом не заперечується, то має місце необґрунтоване застосування до спірних правовідносин приписів пп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, яке призвело до повторного визначення платнику податків податкового зобов'язання з

Тому, у зв'язку з тим, що позивачем здійснене самостійне нарахування з податку на доходи фізичних осіб і сплачено цю суму, хоч і з порушенням строків встановлених Податковим кодексом України, проте до початку проведення документальної перевірки, суд приходить до висновку про безпідставність визначення податкового зобов'язання з даного податку в сумі 79925,07 грн. в оспорюваному податковому повідомленні-рішенні.

Стосовно нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 906510,86 грн. згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення, то пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що в разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Водночас, пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України встановлено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Відтак, положення статті 126 Податкового кодексу України застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання і розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Отже, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності за ст. 126 Податкового кодексу України.

Статтею 127 Податкового кодексу України визначено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено статтею 126 Податкового кодексу України), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Оскільки в ході судового розгляду було встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства у вигляді несвоєчасного перерахування до бюджету нарахованого податку з доходів фізичних осіб у строки, встановлені Податковим кодексом України для місячного податкового періоду, що зафіксовано у акті перевірки, то таке порушення відповідає передбаченому статтею 126 Податкового кодексу України складу порушення.

Відповідно до пп. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України, пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

Згідно з п. 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України, пеня, визначена підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виплати (нарахування) доходів на користь платників податків - фізичних осіб.

Як вбачається з розрахунку пені, її нарахування здійснено на суму нарахованого, але не сплаченого (не перерахованого) та несвоєчасно сплаченого податку на доходи фізичних осіб з 01.01.2013 по 30.06.2016 (т. 2 а.с. 28-30).

Разом з тим, виходячи з норм статті 129 Податкового кодексу України, для правильного обрахування розміру пені контролюючий орган повинен встановити розмір облікової ставки Національного банку України у день виплати (нарахування) доходів на користь платників податків - фізичних осіб.

Враховуючи ту обставину, що відповідачем було невірно вказано суми нарахованого позивачем податку на доходи фізичних осіб та не взято до уваги дати його фактичної сплати, обрахування пені платнику податків здійснено контролюючим органом без дотримання зазначених норм.

При цьому, суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Зокрема, в даному випадку за приписами статті 129 Податкового кодексу України, обрахування пені, в тому числі визначення періоду, сум, виходячи з яких вона обраховується, належить до виключних повноважень контролюючого органу і є передумовою для прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення, а тому суд, позбавлений можливості здійснювати її перерахунок відповідно встановлених в судовому засіданні обставин.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду даної справи, відповідачем в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведено суду, а судом не встановлено наявності з боку позивача порушень, за які прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення. Наведені відповідачем доводи не спростовують висновків суду у даній справі та не доводять зворотного.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 24.10.2016 року № є неправомірним та підлягає скасуванню судом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін відповідно до вимог ст.316 КАС України.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "17" серпня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_2

Повний текст постанови складено "20" грудня 2017 р.