Справа № 538/1248/17
Суддя: Ларіна О. В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 538/1248/17р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Лохвиця

Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Ларіна О.В. розглянувши у скороченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Лохвицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавської області про перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду, в якому просить суд зобовязати Лохвицьке обєднане управління пенсійного фонду Полтавської області здійснити перерахунок пенсії, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та без обмеження розміру довічного грошового утримання судді у відставці з моменту виникнення права на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Позов мотивував наступним, що він є суддею у відставці та отримує довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з жовтня 2016 року в розмірі 80 % заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді. Обчислення грошового утримання судді у відставці, в якій зазначено що до інших виплат, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання відноситься і допомога на оздоровлення, яка не була врахована в загальну суму заробітної плати при видачі довідки для нарахування грошового утримання судді. На початку жовтня 2017 року повторно подав заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням допомоги на оздоровлення і копію довідки ТУ ДСА України в Полтавській області від 07.09.2017 року обчислення грошового утримання судді у відставці, в якій зазначено що до інших виплат, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання відноситься і допомога на оздоровлення, яка не була врахована в загальну суму заробітної плати при видачі довідки для нарахування грошового утримання судді. 5 листопада 2017 року отримав лист з Лохвицького обєднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області від 27.010.2017 року № 2588/04 яким відмовлено останньому в перерахунку розміру довічного грошового утримання у звязку з відсутності підстав для перерахунку, оскільки до суддівської винагороди не включено суму допомоги на оздоровлення. У звязку з цим вимушений звернутися до суду з даним позовом. Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Представник відповідача надіслав до суду заперечення в якому пояснив, що позивачу, згідно заяви від 02.11.2016 р. призначено щомісячне довічне грошове утримання з урахуванням загального страхового стажу 35 років 7 місяців в тому числі - 12 років 10 місяців 19 днів - стажу роботи на посаді судді. Щомісячне довічне грошове утримання обчислено від заробітної плати, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці з урахуванням довідки виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області від 28.10.2016 р. (розпорядження №1035 від 08.11.2016 року). Згідно заяви позивача від 07.12.2016 року, управлінням було проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області від 02.12.2016 р. № 497 в зв'язку зі зміною розміру заробітної плати, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці. Вищевказані довідки судової адміністрації, які були надані Позивачем для призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання, у своїй складовій не містили суму щорічної матеріальної допомоги. Отже, ОСОБА_1 з 28.10.2016 р. призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці без врахування матеріальної допомоги на оздоровлення, з розрахунку 80% суддівської винагороди. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У розумінні ст. 92 Конституції України винятково законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина. Згідно з принципом верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (стаття 1, ч. 2 ст. 3, ч. 2 ст. 6, ч.1 ст. 8 Конституції України). Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в Лохвицькому об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області з 28.10.2016 року та йому призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80 % від заробітної плати судді. На початку жовтня 2017 року позивач звернувся до Лохвицького обєднаного управління Пенсійного фонду в Полтавській області з заявою про перерахунок пенсії. 05 листопада 2017 року отримав листа, яким його повідомлено про те, що йому відмовлено у перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці оскільки, Управління вважає, що врахування при обчисленні довічного грошового утримання судді у відставці в суддівську винагороду інших витрат, в тому числі і матеріальну допомогу, чинним законодавством не передбачено, (а.с. 5). Нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» урегульовані правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів (далі Закон). Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. У п. 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією незалежного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. У п. 3.3 мотивувальної частини рішення КСУ від 18.06.2007 №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державною щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України «Про статус суддів». Згідно з ч. 1 ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абз. 8 пункту 7 мотивувальної частини Рішення КСУ від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя. Крім того, ст. 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI передбачено наданням суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, на норми якого посилається відповідач, тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер. До того ж, відповідно до п. п. 2.3.3 Інструкції за статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 №5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат. Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій ст. 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини). Згідно з п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу. Відповідно до ст. ст. 133-134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу. З правил діючої Інструкції №5 «Зі статистики заробітної плати» убачається, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці. Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, її виплата передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення суддів і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто вона належить до заохочувальних та компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч. 3 ст. 141 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI, з урахуванням норм Рішення КСУ від 08.06.2016 №4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обовязкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, вона повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Крім того, згідно зі ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 02.12.2010 №2755-VI та ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Тому суд робить висновок, що відповідач, відмовляючи у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про судоустрій та статус суддів», «Про пенсійне забезпечення». Обов'язок доказування в адміністративному судочинстві визначений ст. 71 КАС України, у якій зазначено, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Виходячи з положень частини другої зазначеної статті, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення, а тому суд відхиляє доводи заперечень відповідача, як такі, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Тому суд вважає, що дії відповідача, які виразилися у відмові позивачу у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, є протиправними. Вирішуючи позовні вимоги в частині здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суд виходить з наступного. При визначенні часу, з якого має бути здійснено перерахунок щомісячного довічного утримання позивача, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону, а саме: ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою встановлено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч. 1 ст. 35, ч. 2 ст. 38, ч. 3 ст. 42 і ч. 5 ст. 48 цього Закону, провадиться, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії, з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Разом з тим, відповідно до частини другої ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Оскільки в даному випадку позовні вимоги стосуються системних періодичних виплат, право на які у позивача виникло із встановленням відповідного статусу, перебіг строку, коли він мав дізнатися про порушення своїх прав, розпочався з встановленого чинним законодавством часу отримання таких виплат. Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню в межах шестимісячного строку, а в решті мають бути залишені без розгляду відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, так як ОСОБА_1 не просить поновити строк для звернення до суду для перерахунку пенсії починаючи з жовтня 2016 року, отже позовні вимоги підлягають задоволенню з 23 травня 2017 року по 23 листопада 2017 року, в решті позову відмовити . З огляду на викладене, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні докази, які визнаються судом належними, суд робить висновок, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цієї постанови в межах суми стягнення за один місяць. На підставі вищевикладене, керуючись Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про статус суддів», ст. ст. 2, 7, 23, 71, 94 122, 128, 159-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лохвицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перерахунок пенсії задоволити частково. Визнати протиправними дії Лохвицького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначеного ОСОБА_1. Зобовязати Лохвицьке обєднане управління Пенсійного фонду України провести перерахунок раніше призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зі збереженням 80%, включивши до заробітної плати для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальну допомогу на оздоровлення згідно з довідкою ТУ ДСА України в Полтавській області №02/1788/2017 від 07 вересня 2017 року та проводити виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 23 травня 2017 року по 23 листопада 2017 року 2017 року, за винятком фактично проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Судові витрати у справі віднести за рахунок держави. Допустити негайне виконання постанови суду в межах суми стягнення за один місяць. Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Лохвцького районного суду Полтавської області О.В. Ларіна