Справа № 521/12851/17
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ____________
Пр. №2-а/521/350/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі Пасічник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби, в.о. заступника начальника Одеської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

встановив:

У серпні 2017року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби (далі - Одеської митниці ДФС), в.о. заступника начальника Одеської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_2посилаючись на те, що 21 лютого 2017року працівником третього відділу аналітично-пошукової роботи управління боротьби з митним правопорушенням Одеської митниці ДФС, згідно відомостей Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, встановлено, що автомобіль марки SKODA модель ОСТAVIA д.н.GTL353, країна реєстрації Литва, був ввезений на митну територію України 11 вересня 2016року, через пункт пропуску «Маяки-Удобне-Паланка» Одеської митниці ДФС громадянином ОСОБА_3 PONOMARIOV CANSTANTIN в режимі «тимчасового ввезення до одного року».

Зазначав, що 21 лютого 2017 року працівниками митниці відносно нього був складений протокол про порушення митних правил №0172/500000000/17з змісту якого вбачається, що він нібито, використовував не за призначенням автомобіль марки SKODA модель ОСТАVIА д.н. GTL353, у відношенні якого надавалися пільги при перетинанні державного кордону, незважаючи на те, що позивач предявив усі необхідні документи а саме - реєстраційне посвідчення на вказаний автомобіль, трудовий договір з ЕООО «Гудіні», згідно якому він прийнятий на посаду водія-експедитора, шляховий лист та службове відрядження.

26 квітня 2017року в.о. заступника начальника Одеської митниці ДФС ОСОБА_2відносно ОСОБА_1 були розглянути матеріали справи про порушення митних правил та винесена постанова №0172/500000000/17 від 26 квітня 2017року, якою останній був визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 300 процентів несплаченої суми митних платежів, а саме у розмірі 533 070,72грн.

Стверджував, що постанова №0172/500000000/17 від 26 квітня 2017року, всупереч вимогам ст.526 МК України була винесена без його участі, про місце та час розгляду справи він повідомлений не був. Крім того, вказана постанова, в порушення вимог ст.38 КУпАП України була винесена після закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, його пояснення не були прийняті відповідачем до уваги.

Крім того, вказував, що він працює водієм у ЕООО «Гудіні» і як водій отримав в управління службовий автомобіль марки SKODA модель ОСТАVIА д.н. GTL353, країна реєстрації Литва,що підтверджується документами, які були надані ним працівникам митниці.

Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд визнати дії в.о. заступника начальника Одеської митниці ДФС України ОСОБА_2, незаконними, скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0172/500000000/17 від 26 квітня 2017року, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач та його представник, діючий за довіреністю від 07 серпня 2017 року у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с.75).

Представник відповідача, діючий за довіреністю від 27 грудня 2016 року, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надав через канцелярію суду заяву, якою позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні. Раніше надав суду письмові заперечення на адміністративний позов(а.с.43,44-49).

Відповідно до ст.3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно ст.6 КАС України,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Згідно ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Оцінюючи матеріали справи, суд виходить з того, що хоча і для провадження у справах про адміністративні правопорушення є характерним специфічний вид доказу безпосереднє спостереження уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення і проведення адміністративного розслідування, проте сам по собі факт складання протоколу не може бути визнаний єдиним та достатнім доказом для встановлення вини особи в скоєнні правопорушення у разі оспорювання особою факту вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил встановлені ст.531 МК України є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необєктивність або неповнота провадження у справі або необєктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Судом встановлено, що 21 лютого 2017 року о 08 годині 30 хвилин на СП Кирнички 192 км автошляху М15 Одеса-Рені нарядом поліції ДПС ГУНП в Одеській області було зупинено автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», д/н GTL353, кузов №ТМBZZZT1U0X2197463, країна реєстрації Литва, 1999 року виготовлення, чорного кольору, під керуванням громадянина України ОСОБА_1В.(а.с.60).

В ході перевірки автомобіля «SKODA OCTAVIA», д/н GTL353, та документів, працівниками поліції СП Кирнички 192 км автошляху МІ 5 Одеса-Рені було повідомлено працівників третього відділу аналітично-пошукової роботи УБМП Одеської митниці ДФС про затримку вищевказаного транспортного засобу, яким керував громадянин України ОСОБА_1, з приводу встановлення законності керування вищезазначеним транспортним засобом цим громадянином.

Під час перевірки вказаного автотранспортного засобу працівниками третього відділу аналітично-пошукової роботи управління боротьби з митними правопорушеннями Одеської митниці ДФС, згідно з інформацією Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, встановлено, що вказаний автомобіль «SKODA ОСТАVIA», д/н GTL353, кузов № НОМЕР_1, країна реєстрації Литва, був ввезений на митну територію України 11вересня 2016 року, через пункт пропуску Маяки - Удобне -Паланка Одеської митниці ДФС громадянином ОСОБА_3 PONOMARIOV CONSTANTIN в режимі «тимчасове ввезення до одного року» (а.с.50,51,61).

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1, будучи резидентом України, неправомірно користувався транспортним засобом «SKODA OCTAVIA», д/н GTL353, кузов № НОМЕР_1, країна реєстрації Литва, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги, що вказує на наявність в його діях ознак порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України.

Судом встановлено, що опитаний за обставинами справи громадянин України ОСОБА_1 надав співробітникам митниці письмові пояснення, з яких вбачається, що 21 лютого 2017року він виїхав на автомобілі «SKODA OCTAVIA»; д/н GTL353, країна реєстрації Литва, з м. Одеса до м. Болград, щоб доставити коробку та пакет. На посту ДАІ біля с. Кирнички його зупинили співробітники поліції, які після перевірки його документів, повідомили, що йому необхідно очікувати співробітників митниці. Вказаний автомобіль він експлуатує з грудня 20І6 року в якості водія фірми ЕООД «Гудіні». На автомобілі «SKODA OCTAVIA», д/н GTL353, він не перетинав митний кордон. Громадянина ОСОБА_3 PONOMARIOV CONSTANTIN, якій ввіз вказаний автомобіль на митну територію України, він не знає, а також йому не відомо, як та через який пункт попуску автомобіль попав в Україну (а.с.53).

21 лютого 2017 рокувідносно позивача ОСОБА_1 було складено протокол про порушення останнім митних правил №0172/500000000/17 за ознаками ст.485 МК України. Крім того, з змісту вказаного протоколу вбачається, що 21 лютого 2017 рокупозивач був опитаний та дав пояснення працівникам митниці щодо ввезення ним на митну територію України транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA», д/н GTL353(а.с.53).

Постановою Одеської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №0172/500000000/17 від 26 квітня 2017року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення порушення становить 533070,72грн.(а.с.6-11).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», д/н GTL353, на митну територію України не ввозив і пільги щодо сплати митних платежів йому не надавалися, оскільки пільги були надані нерезиденту - громадянину ОСОБА_3 PONOMARIOV CONSTANTIN, який ввіз автомобіль на митну територію України.

Згідно статті 380 МК України строк тимчасового ввезення для громадян-нерезидентів становить до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Статтею 292 МК України встановлено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення, зокрема, ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та підлягають реекспорту до завершення встановленого строку.

Згідно із ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ст.30 Податкового кодексу України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі. Податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Отже, відповідно до вказаного, використання транспортного засобу іншою особою, ніж тою, якою такий транспортний засіб ввезено, являє собою використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Таким чином, ОСОБА_1 неправомірно користувався транспортним засобом марки SKODA модель ОСТAVIA д.н.GTL353, країна реєстрації Литва,стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, тобто ОСОБА_1 вчинив дії щодо неправомірного користування вказаним автомобілем, оскільки ввезений автомобіль може використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, і не можуть передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

За вказаних обставин, на підставі ст.ст.459, 494 МК України працівником Одеської митниці ДФС у відношенні громадянина України ОСОБА_1 складено протокол про ПМП №0172/500000000/17 від21 лютого 2017 року за ознаками ст.485 МК України.

Таким чином, суд вважає, що в діях громадянина ОСОБА_1вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, оскільки використання транспортного засобу іншою особою, ніж тою, якою такий транспортний засіб ввезено, являє собою використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги. Тобто, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів, а тому Одеська митниця ДФС на законних підставах притягнуло останнього до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

Посилання позивача на ті обставини, що в його діях відсутня мета - ухилення його від сплати митних платежів та вина, не може бути беззаперечним приводом, оскільки як вбачається, що останній дійсно вчинив дії, спрямовані на порушення встановленого законодавством України порядку використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати податків і зборів.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 293 МК України обов'язок зі сплати митних платежів - у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів, - особи, відповідальні за дотримання митного режиму.

З матеріалів справи вбачається, що особою, відповідальною за дотримання режиму «тимчасового ввезення» є не позивач, а особа-декларант, яка ввозила даний автомобіль та якій надано пільги зі сплати.

Встановлено, що автомобіль марки SKODA модель ОСТAVIA д.н.GTL353, країна реєстрації Литва, був ввезений на митну територію України громадянином ОСОБА_3 РONOMARIOV CONSTANTIN, в режимі «тимчасове ввезення».

Враховуючи положення ст. 380 МК України, транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу.

Таким чином, громадянином ОСОБА_3 РONOMARIOV CONSTANTIN було ввезено автомобіль в режимі «тимчасове ввезення» із звільненням від сплати митних платежів, однак в подальшому позивач неправомірно користувався зазначеним транспортним засобом, стосовно якого було надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, тобто саме громадянин ОСОБА_1вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від митних платежів, оскільки тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Отже, як слідує із положень пункту 59 статті 4 МК України транспортні засоби комерційного призначення - це, зокрема, автотранспортні засоби (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи), що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Відповідно до ч.1 статті 321 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України, а закінчується - після закінчення їх митного оформлення за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму (стаття 321 МК України).

Згідно з вимогами ч.1 ст. 255 МК України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставляння відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії. (ч.5 ст. 255 Митного кодексу України)

Згідно з ч. З ст. 325 МК України користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 105 Кодексу у митний режим тимчасового ввезення поміщуються виключно транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 Кодексу та Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення, на умовах визначених цим Додатком.

Частиною 1 ст.189 МК України передбачено, що транспортні засоби комерційного призначення, які використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. При цьому, тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України (ч. З статті 189 МК України).

Під час складання протоколу про порушення митних правил та розгляду даної справи, Одеській митниці ДФС не було надано відповідних документальних підстав, які б підтверджували, що даним автомобілем позивач користувався на умовах тимчасового ввезення в порядку, передбаченому Конвенцією про тимчасове ввезення.

Згідно з пунктом "а" статті 7 Додатку «С» Конвенції про тимчасове ввезення (далі - Конвенція), прийнятої 26.06.1990 у м. Стамбулі, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України від 24.03.2004 № 1661-IV „Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення" транспортні засоби комерційного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані або постійно проживають на території І тимчасового ввезення.

Відповідно до пункту «B» статті 1 Додатку «С» Конвенції "комерційне використання" означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Умови здійснення міжнародних перевезень вантажів та пасажирів (багажу) регламентовано Конвенцію про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (м. Женева, 1956) та Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м. Женева 1973), до яких Україна приєдналась 01.08.2006 та 05.12.2004 відповідно.

Конвенція про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (м. Женева, 1956) застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду з використанням автомобілів, коли вказані в договорі місце прийняття до перевезення вантажу і місце, передбачене для здачі вантажу, знаходяться і на території двох різних країн, з яких принаймні одна являється учасником Конвенції. Статтями 4 та 5 цієї Конвенції, передбачено, що договір перевезення встановлюється накладною, другий примірник якої супроводжує вантаж.

Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м. Женева 1973) застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення пасажирів (та у відповідних випадках-їх багажу) транспортними засобами, коли у договорі вказано, що перевезення здійснюється територією принаймні двох країн та що пункт відправлення або пункт призначення, або той та інший знаходяться на території однієї з країн, що домовляються. Статтею 5 зазначеної Конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів перевізник має видати індивідуальний або колективний квиток, в якому мають бути зазначені назва та адреса перевізника, а також який містить вказівку, що договір перевезення підпадає під дію положень цієї Конвенції.

Крім того, питання міжнародних перевезень пасажирів і вантажів врегульовано розділом IV Закону України від 05.04.01 № 2344-ІП „Про автомобільний транспорт" (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого:

1) при виконанні міжнародних перевезень вантажів особи повинні мати: дозвіл країни; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж.

2) при виконанні міжнародних перевезень пасажирів особи повинні мати: дозвіл України; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; список пасажирів (для нерегулярних та маятникових перевезень); білетно-облікову документацію.

У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом при автомобільних перевезеннях може бути міжнародна автомобільна накладна (CMR).

Пунктом 1 ч.І ст.335 МК України визначено перелік документів та відомостей. які перевізник (декларант, уповноважена ним особа) надають органу доходів і зборів і при перевезені товарів автомобільним транспортом:

а) документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність);

б) транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні);

в) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності);

г) комерційні документи (за наявності) на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів;

ґ) відомості про кількість вантажних місць та вид упаковки;

д)найменування товарів;

є) вага брутто товарів (у кілограмах) або об'єм товарів (у метрах кубічних), крім великогабаритних вантажів;

З огляду на викладене, визнання автотранспортного засобу (у тому числі легкового) як транспортного засобу комерційного використання можливо виключно за умови його використання для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів, що повинно підтверджуватись:

- при платному перевезенні осіб: білетно-обліковою документацію;

- при платному чи безоплатному промисловому чи комерційному транспортуванні товарів: товарно-транспортними документами, зокрема міжнародною автомобільною накладною (CMR).

При цьому громадянин, який возить транспортний засіб комерційного призначення на митну територію України, повинен мати:

- документи, що підтверджують здійснення цим громадянином діяльності на користь юридичної особи - власника (користувача) транспортного засобу;

- належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення транспортного засобу;

- документи на транспортний засіб, що підтверджують його реєстрацію в іншій державі на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами України;

- документи на транспортний засіб, що підтверджують мету його тимчасового ввезення;

- документи, що підтверджують комерційне використання транспортного засобу.

Як слідує із листа Державної митної служби України від 05.03.2013 №11.1/2-12.2/2172-ЕП «Про тимчасове ввезення автомобільних транспортних засобів громадянами-резидентами», відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 105 МК України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у ст. 189 МК України та в Додатках В.1-В.9,С,Б до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених вказаними Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Згідно з пунктом «а» статті 5 Додатка С до Конвенції для того, щоб можна було скористатись правами на пільги, що надаються цим Додатком, транспортні засоби комерційного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які здійснюють свою діяльність з такої території.

Зазначені норми статей 105 та 189 МК України та Конвенції стосовно надання пільг в оподаткуванні митними платежами при тимчасовому ввезенні транспортних засобів - можуть застосовуватись виключно для транспортних засобів комерційного призначення (використання).

При цьому, для статусу "транспортного засобу комерційного призначення (використання)" вирішальним є не сам факт державної реєстрації у відповідній країні на юридичну особу (а не фізичну), а саме мета використання, яка чітко зазначена в Конвенції - „ для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів".

Як слідує із положень Митного кодексу України та Конвенції транспортні засоби, які тимчасово ввозяться на митну територію України в службових цілях, а не для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів через митний кордон України, не відносяться до транспортних засобів комерційного призначення та їх митне оформлення здійснюється на загальних підставах в порядку, передбаченому главою 55 МК України „ Пропуск на оподаткування товарів, які ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України ".

Згідно з пунктом 60 частини 1 статті 4 МК України транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Відповідно до пункту «с» статті 1 Додатка С до Конвенції «приватне використання» означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного використання.

Пунктом «f» статті 1 Конвенції термін «особа» означає як фізичну, так і юридичну особу, якщо інше не передбачене контекстом.

Як слідує із матеріалів справи про порушення митних правил, зазначений транспортний засіб було ввезено на митну територію України по „ зеленому коридору ".

Відповідно до статті 366 МК України діє двоканальна система митного контролю товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, тобто спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору („ зелений коридор "), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"). призначений для всіх інших громадян.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал („ зелений коридор " або „ червоний коридор ") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання „ зеленого коридору " вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через „ зелений коридор ", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Враховуючи положення статті 366 МК України транспортні засоби комерційного призначення повинні переміщуватися по каналу, позначеному символами червоного кольору («червоний коридор»).

Для реєстрації та обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України в пункті пропуску з використанням смуг руху «червоний коридор» використовується складова частина автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» - функціональний модуль «Диспетчер зони митного контролю».

Результати митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів фіксуються у функціональному модулі «Електронний журнал вантажного пункту пропуску», до якого, зокрема, вноситься інформація по VIN - коду транспортного засобу, призначення транспортного засобу та режим його переміщення.

Таким чином, транспортний засіб марки SKODA модель ОСТAVIA д.н.GTL353, країна реєстрації Литва,не використовувався для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення товарів, був ввезений на митну територію України по „зеленому коридору" як транспортний засіб особистого користування, тобто не мав статусу транспортного засобу комерційного призначення (використання), у зв'язку з чим були застосовані норми ст. 380 МК України.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, і не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Таким чином, встановлено, що автомобіль марки марки SKODA модель ОСТAVIA д.н.GTL353, країна реєстрації Литва,не здійснював комерційні перевезення осіб та товарів, тому він відноситься до категорії транспортного засобу особистого користування, а позивач ОСОБА_1 неправомірно, без дозволу органу доходів і зборів користувався зазначеним автомобілем, тимчасово ввезеним на митну територію України, який знаходиться під митним контролем та митне оформлення якого не завершено.

Отже, позивач неправомірно користувався зазначеним вище автомобілем, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, а тому вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від митних платежів.

Тому, суд погоджується з висновками митниці про те, що позивач ОСОБА_1 дійсно вчинив дії, спрямовані на порушення встановленого законодавством України порядку використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати податків і зборів.

Стаття 485 МК України, визначає правопорушенням дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

За таких обставин, суд вважає, що в діях позивача вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, оскільки використання транспортного засобу іншою особою, ніж тою, якою такий транспортний засіб ввезено, являє собою використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Матеріалами справи доведено те, що ОСОБА_1, громадянин України, неправомірно користувався транспортним засобом марки марки «SKODA OCTAVIA», д/н GTL353, країна реєстрації Литва, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Отже, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в розмірі 533070,72грн., а тому Одеська митниця ДФС на законних підставах притягнуло останнього до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

Посилання позивача на ті обставини, що в його діях відсутня мета - ухилення його від сплати митних платежів та вина, не може бути беззаперечним приводом, оскільки як вбачається, що останній дійсно вчинив дії, спрямовані на порушення встановленого законодавством України порядку використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати податків і зборів.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 293 МК України обов'язок зі сплати митних платежів - у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів, - особи, відповідальні за дотримання митного режиму.

Згідно ст.4 МК України ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов'язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку; дозвіл органу доходів і зборів - надання особі органом доходів і зборів усно, письмово (паперовим або електронним документом) чи шляхом проставляння відбитка особистої номерної печатки на супровідних документах (деклараціях, відомостях) права на вчинення певних дій.

Відповідно до ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Статтею 277 МК України передбачено, що об'єктами оподаткування митом є: товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу, а також розділів V та VI Податкового кодексу України;

Отже, позивач неправомірно користувався автомобілем марки «SKODA OCTAVIA», д/н GTL353, країна реєстрації Литва,, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, а тому вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від митних платежів.

Тому, суд погоджується з висновками митниці про те, що позивач дійсно вчинив дії, спрямовані на порушення встановленого законодавством України порядку використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати податків і зборів.

Відповідно до ст. 522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно ст. 523 МК України від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями статті 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.485МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Суд зазначає, що процесуальні строки, щодо накладання адміністративного стягнення у справах про порушення митних правил - врегульовані ст. 467 МК Укракїни.

Так ч. 1 ст. 467 МК України зазначено - якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду митними органами справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Отже з урахуванням того, що зазначене порушення митних правил було виявлено 21 лютого 2017, а постанова, що оскаржується була винесена 26 квітня 2017, строки передбачені ст. 467 МК України були дотримані відповідачем.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі, оскільки постанова митниці є законною та обґрунтованою, винесена з всебічним, повним та об'єктивним з'ясуванням всіх обставин справи.

Керуючись ст.ст. 4, 292, 380, 485 Митного кодексу України,ст.ст. 2, 3, 6, 77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби, в.о. заступника начальника Одеської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про порушення митних правил залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.М.Сегеда