Справа № 152/1960/17
Суддя: Славінська Н. Л.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/1960/17
У Х В А Л А

21 грудня 2017 року Суддя Шаргородського районного суду

Вінницької області

ОСОБА_1,

розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шаргородського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Вінницької області на незаконне рішення (протокол) про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобовязання вчинити дії,

встановив:

12.12.2017 року позивач звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до Шаргородського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Вінницької області на незаконне рішення (протокол) про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах та зобовязання вчинити дії.

13.12.2017 року у справі відкрито скорочене провадження та запропоновано відповідачеві надати заперечення щодо позову до 21.12.2017 року.

Розгляд справи по суті позовних вимог не здійснювався.

З 15.12.2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року, яким внесено зміни до КАС України, який викладено в новій редакції.

Відповідно до п.10 Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У цій справі провадження відкрито ухвалою судді від 13.12.2017 року, тобто до набрання чинності КАС України в новій редакції, справа по суті не розглядалася, отже підлягає розгляду за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 20 КАС України в новій редакції розмежовано предметну юрисдикцію адміністративних судів.

Так, місцевим загальним судам як адміністративним судам, відповідно до ч.1 ст.20 КАС України, підсудні лише: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, повязані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, повязані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Всі інші адміністративні справи, крім визначених ч.1 ст.20 КАС України, підсудні окружним адміністративним судам, що встановлено ч.2 ст.20 КАС України.

Таким чином, означена справа, відповідно до п.10 Розділу VІІ «Перехідні положення» та ч.1 ст.20 КАС України в новій редакції предметно не підпадає під юрисдикцію Шаргородського районного суду Вінницької області як адміністративного суду, тобто є не підсудна цьому суду, оскільки предметно підсудна, за ч.2 ст.20 КАС України, Вінницькому окружному адміністративному суду.

Відповідно до ч.1 ст.1 КАС України, Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Згідно із ст.ст.7, 8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом… Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України…Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюються Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України… Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі (ч.ч.1, 3, 4 ст.3 КАС України).

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, «суд, встановлений законом» є структурним елементом права на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції, оскільки перебуває у тісному взаємозвязку із такими процесуальними інститутами, як: компетенція судів щодо розгляду справ, підсудність, склад суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру суддів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, який не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У п.п.23, 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 року (остаточне 11.12.2006 року) висловлено правову позицію про те, що «відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановлений законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (див. рішення у справі «Занд проти Австрії») (…) Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», а й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції (…) судів».

Виходячи з аналізу КАС України, ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», вимог Конвенції про захист прав і основоположних свобод, прецедентної практики ЄСПЛ, приходжу до висновку про необхідність направлення означеної справи для розгляду по суті за підсудністю до Вінницького окружного адміністративного суду, якому ця справа предметно підсудна, в силу вимог ст.20 КАС України, оскільки Шаргородський районний суду, після набрання чинності КАС України в новій редакції, не є судом, встановленим законом та повноважним судом на розгляд справи цієї категорії.

Подальший розгляд означеної справи Шаргородським районним судом та ухвалення судового рішення у цій справі порушуватиме права сторін на розгляд їх спору повноважним та встановленим законом судом.

Крім того, п.1 ч.3 ст.317 КАС України встановлено, що порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо: справу розглянуто неповноважним складом суду.

Ст.29 КАС України встановлено, що суд передає адміністративну справу на розгляд до іншого адміністративного суду після відкриття провадження, якщо буде встановлено її підсудність іншому суду.

Спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому ст.29 КАС України, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана (ч.ч.1, 2 ст.30 КАС України).

Положення ч.3 ст.30 КАС України у цьому випадку застосуванню не підлягають, оскільки процес розгляду означеної справи по суті після відкриття скороченого провадження у справі не розпочався, справа по суті не розглядалася.

На підставі викладеного та керуючись п.10 Розділу VІІ «Перехідні положення», ст.ст.20, 29, 30, 241, 248, 256, 294 КАС України,

ухвалив:

Передати адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Шаргородського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Вінницької області на незаконне рішення (протокол) про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобовязання вчинити дії за підсудністю на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя: