Справа № 644/3424/17
Суддя: Бугера О. В.
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/3424/17
Провадження № 2-а/644/156/17
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

при секретарі Ілові А.В.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОУПФУ м.Харкова ОСОБА_4,

представника відповідача УПСЗН адміністрації Індустріального району ХМР - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 обєднаного ОСОБА_7 Пенсійного фонду України м.Харкова, ОСОБА_7 праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради про визнання дій та бездіяльності незаконними, скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано до суду відповідний позов. В обґрунтування позову зазначено, що вона є пенсіонером за віком та до липня 2014 року перебувала на обліку в ОСОБА_7 Пенсійного фонду України м. Сніжне Донецької області. Оскільки виплата пенсії була припинена в наслідок проведення антитерористичної операції та неможливості здійснення повноважень Пенсійним фондом на тимчасово окупованій території, вона була змушена залишити місце свого постійного проживання та, не маючи інших джерел існування крім пенсії, звернутися до ОСОБА_7 праці та соціального захисту населення до постановки на облік в якості внутрішньо переміщеної особи та із заявою про взяття на облік та виплату пенсії до іншого територіального органу Пенсійного фонду України. З липня 2014 року вона була поставлена на облік до ОСОБА_7 праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради як внутрішньо переміщена особа та до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (далі - Відповідач-1), де перебуває на обліку станом на день подачі позову. Наприкінці 2016 року вона разом з чоловіком ОСОБА_8 тимчасово виїхала до свого мешкання у ІНФОРМАЦІЯ_1 з наміром повернутись не пізніше, як через 59 календарних днів, але раптово потрапила до лікарні та перенесла хірургічну операцію, після реабілітації планувала повернутись, але 23 березня 2017 року у чоловіка стався інфаркт міокарда, що знову відстрочило повернення до Харкова. Вона повідомляла про дані поважні обставини представника ОСОБА_7 праці та соціального захисту. Коли в квітні 2017 року на картковий рахунок не була зарахована щомісячна пенсія, дізналась про те, що 06.04.2017 року відповідачем ОСОБА_7 праці та соціального захисту населення було видано Наказ № 26 про скасування дії довідки про взяття її на облік ВПО, підставою для скасування стало нібито повернення до покинутого місця проживання, - що не відповідає дійсності. Вона зверталась до пенсійного фонду з вимогою про відновлення виплати пенсії, але їй повідомили, що виплата пенсії зупинена на підставі даного Наказу органів соцзахисту. Вважала, що даний Наказ ухвалений безпідставно та підлягає скасуванню.

Також зазначала, що ОСОБА_7 Пенсійного фонду допущено бездіяльність у невиплаті їй пенсії, оскільки право на отримання пенсійних виплат гарантовано Конституцією України, пенсія є основним джерелом існування, питання призначення та виплати пенсії врегульовано Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Призначення, виплата, припинення пенсійних виплат, у тому числі і внутрішньо переміщеним особам, має здійснюватися виключно на підставі норм Законів щодо пенсійного забезпечення на рівні з іншими громадянами України.

Однак, рішення органом Пенсійного Фонду щодо припинення виплати пенсії позивачу не приймалося, та таких підстав для припинення виплати пенсій як рішення комісії або постанови КМ України, законами не передбачено. Наполягала на тому, що питання припинення виплати їй пенсії органами пенсійного фонду прийнято всупереч діючому законодавству та у не передбачений Законом спосіб. Посилалась на вимоги ст.64 Конституції України згідно до якої конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України, про що наголошувалось в рішенні Конституційного Суду України у справі №1- 009 від 7 жовтня 2009 року, а саме що не може бути обмежено право на отримання пенсії особі незалежно від місця проживання в Україні. Про протиправність дії органів пенсійного фонду також свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), що дискримінація щодо виплати пенсії і інших соціальних виплат за ознакою місця проживання суперечить Конвенції, таку позиції викладено в рішенні ЄСПЛ по справі «Пічкур проти України». Просила скасувати наказ та визнати протиправною бездіяльність пенсійного фонду. Яка полягає у невиплаті пенсії, зобовязати поновити виплату та виплатити негайно після проголошення судового рішення пенсію з моменту припинення по день винесення судового рішення, а також зобовязати пенсійний фонд подати у місячний строк звіт.

В судовому засіданні 20.12.2017 року представниками позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, оскільки виплата пенсії проводиться, нарахована та сплачена сума заборгованості, просили скасувати Наказ начальника ОСОБА_7 праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради № 26 від 06.04.2017 року в частині скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_6. Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, яка полягає у невиплаті пенсії ОСОБА_6 з 01 квітня 2017 року у встановлений законодавством строк.

Представники позивача в ході розгляду справи позовні вимоги з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог підтримали, просили їх задовольнити. Посилалась на те, що органи соціального захисту при прийняття рішення про скасування довідки не дотримались процедури вирішення даного питання, не було зясовано причини відсутності позивача, не було вручено копію відповідного наказу позивачу. Також зазначали, що відсутність довідки не є перешкодою в отриманні пенсії, оскільки це є конституційним правом позивача.

Представник відповідача ОСОБА_3 обєднаного ОСОБА_7 Пенсійного фонду України в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, подала письмові заперечення, що долучені до справи, зазначала, що позивач була поставлена на облік в управлінні на підставі наданої довідки, як тимчасово переміщена особа. Оскільки з ОСОБА_7 праці та соціального захисту населення надійшла інформація про прийнятий Наказ, яким скасовано дію довідки, було припинено нарахування та виплату пенсії. Вважала, що такі дії відповідача є правомірними, відповідають діючому законодавству. Оскільки діє Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, який визначає механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування, зокрема, пенсій, а також підстави для проведення додаткових перевірок фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи із складенням акта обстеження матеріально-побутових умов сімї, в рамках якого було прийнято наказ про скасування довідки, що дійсно з квітня 2017 року стало підставою для призупинення пенсійних виплат. Окремого рішення органи пенсійного фонду щодо припинення виплати пенсії не приймали. Зазначала, що пунктом 12 Порядку зазначено, що соціальні виплати припиняються у разі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 3акону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Окрім цього, посилалась на те, що перелік підстав для припинення виплати пенсії не є вичерпним та може врегульовуватись іншими нормативно-правовими актами, в тому числі й постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» згідно до якої виплата пенсій здійснюється за місцем перебування осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509. Зазначала, що рішення КСУ, на яке посилається позивач стосується інших випадків, виплати пенсії у разі виїзду особи за кордон, а норми, які регулюють порядок нарахування та виплати пенсії тимчасово переміщеним особам неконституційними не визнавались. Вважала, що пенсійний фонд діяв в межах своїх повноважень та в спосіб передбачений Законом. Просила в позові відмовити.

Представник відповідача УПСЗН адміністрації Індустріального району ХМР проти позову заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити, посилалась на те, що на адресу управління надійшла інформація щодо осіб, які перетнули лінію розмежування та не повернулись до місць їх тимчасового перебування, визначених в довідках, представниками управління з метою встановлення місця перебування позивача за телефоновано позивачу та встановлено, що вона перебуває в м.Сніжне, про що складено акт. Позивачу пропонувалось у строк 3 дня прибути до управління, але вона не зявилась, тому було прийнято начальником рішення про скасування дії довідки. Вважала, що рішення про скасування довідки оформлене відповідно Наказом №26 від 06.04.2017 року є законним та скасуванню не підлягає. Окрім того, після звернення позивача до ОСОБА_7 вона була зареєстрована як тимчасово переміщена особа вдруге.

Суд, вислухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач у справі є громадянкою України, досягла пенсійного віку, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить копія паспорту, копія пенсійного посвідчення (а.с.5,9).

Відповідно до довідки від 25.10.2016 року № позивача було поставлено на облік, як тимчасово переміщену особу та місцем перебування зазначене м.Харків проспект Індустріальний (Фрунзе), 2а корпус 22 кв.5 (а.с.6).

На підставі Наказу №26 від 06.04.2017 року Додаток №1 п.23 дія довідки була скасована, оскільки позивач виїхала до постійного місця проживання 24.11.2016 року та була відсутня за фактичним місцем перебування більше 90 днів (а.с.58).

Позивач посилалась на те, що вона дійсно тимчасово поїхала до місця своєї реєстрації та мала намір повернутись, але внаслідок перенесеною операції, необхідності проходження реабілітації та перенесений інфаркт чоловіком, не надали їй можливості своєчасно виїхати. Але при цьому хвороба її та чоловіка є поважними причинами відсутності та не можуть свідчить про повернення до місця свого проживання. Оскільки таке перебування було вимушене.

Відповідно до протоколу №62 від 12.10.2017 року позивач вдруге було поставлена на облік, як тимчасово переміщена особа та місцем перебування зазначене АДРЕСА_1, видано довідку від 24.04.2017 року № (а.с.9).

ОСОБА_7 пенсійного фонду нараховано та виплачено пенсію, в тому числі й заборгованість за період з моменту припинення з квітня 2017 року по листопад 2017 року.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно ст. 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно ст. 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Приписами ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає, що в даному випадку, перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, визначених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 розділу І Закону України від 24.12.2015 "Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" доповнена ч. 1 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", відповідно до якої довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Положення ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону надають вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб і такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості. Цей перелік не передбачає розширеного тлумачення. Тобто, з урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст.9 КАС України підлягають застосуванню виключно норми Закону №1706-VII та Закону № 1058-IV, які мають вищу юридичну силу. Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», не може бути врегульовано питання припинення виплати пенсії, оскільки приписи підзаконного нормативно-правового акту, яким встановлено інші випадки припинення соціальних виплат, суперечать нормам ст. 49 Закону № 1058-IV, відповідно до якого виплата пенсії може припинятися виключно з підстав, встановлених законом.

Окрім того, аналогічна позиція викладена в рішеннях ЄСПЛ «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», а згідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення ЄСПЛ є джерелом права в України.

Що стосується вимог про скасування дії довідки, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Пунктом 1 ст. 1 Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи було вилучено з переліку документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, визначених Законом України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Пунктом 4 частини 2 розділу І Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» доповнена частина 1 статті 4 Закону України від 20.10.2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яка наголошує, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Частина 1 статті 12 Закону надає вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що довідка про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, видана позивачу ОСОБА_7 праці та соціального захисту населення, з огляду на ст.4 Закону України діє безстроково, до того ж під час судового розгляду не встановлено обставин для скасування такої довідки з підстав, визначених ст.12 Закону, а тому рішення відповідача оформлене у вигляді наказу про скасування довідки є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач при подачі позову була звільнення від сплати судового збору, а тому судові витрати в справі слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 46, 92 Конституції України, п.10 ч.1 розділу VII Перехідних положень, ст.ст. 2, 9, 243-246, 292, 295 КАС України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб", суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Начальника ОСОБА_7 праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради №26 від 06.04.2017 року, в частині скасування дії довідки № на ім"я ОСОБА_6 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, як таким що повернулись до покинутого місця постійного проживання, згідно Додатку 1 ( п.23).

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_3 обєднаного ОСОБА_7 Пенсійного фонду України м.Харкова в частині припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_6 з 01 квітня 2017 року по 12 жовтня 2017 року.

Повний текст рішення виготовлений 22.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий: суддя О.В. Бугера