Справа № 642/5375/17
Суддя: Євтіфієв В. М.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"18" грудня 2017 р.
Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2017Справа № 642/5375/17а Провадження №2а/642/505/17

Суд у складі: Головуючий суддя Євтіфієв В.М.

Серетарі Пшенична Т.М.

За участю ОСОБА_1 , представника відповідача Гончаренко В.В., третьої особи Сурова Ю.В.;

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамент реєстрації Харківської міської ради, третя особа Служба у справах дітей по Холодногірському району Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про скасування рішення, зобов`язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який було зареєстровано в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №51 від 11 лютого 2015 року та було видане свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В шлюбі було народжено троє дітей - донька ОСОБА_5 , 2013 року народження, син - ОСОБА_6 , 2014 року народження та донька - ОСОБА_7 , 2016 року народження.

Весною 2017 року чоловік покинув мене з трьома дітьми, перестав спілкуватися, відвідувати дітей, матеріальної допомога надає, участі у їх вихованні не приймає та 22 червня 2017 року рішенням Ленінського районного суду м.Харкова шлюб було розірвано.

Батько дітей проживає окремо, долею дітей не цікавиться, тим самим усунувшись від виконання обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, що уможливлює отримання мною письмової згоди батька на реєстрацію дітей за місцем проживання матері.

Спору між батьками, щодо визначення їх місця проживання не має.

6 жовтня 2017 року позивачка звернулась до відповідоча із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_7 2016 року народження, за адресою свого місця проживання АДРЕСА_1 .

06.10.2017 року відповідачем було відмовлено позивачу у реєстрації місця проживання доньки, що підтверджується відповідними записами на зворотній стороні заяв позивача про реєстрацію місця проживання дитини.

Тому позивачка вимагає:

- скасувати рішення Відділу реєстрації місця проживання у Холодногірському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 06.10.2017 року про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_7 .

- зобов`язати Відділ реєстрації місця проживання у Холодногірському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради зареєструвати місце проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач в наданих заперечееннях позовні вимоги не визнав з наступних підстав:

Правова позиція Департаменту реєстрації Харківської міської ради полягає у наступному:

Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон) та пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 (далі - Правила) передбачено, що для реєстрації місця проживання особа або її представник подає, зокрема:

заяву за встановленою формою;

документ, до якого вносяться відомості про місце

квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);

документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників.

Відповідно до абз. 5 ст. 6 Закону реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Також, п. 18 Правил передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Звертаємо увагу, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами, місце проживання дитини реєструється за місцем проживання одного з батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

За інформацією відділу реєстрації місця проживання у Холодногірському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради (далі - Відділ реєстрації) 06.10.2017 Відділом реєстрації отримано через територіальний підрозділ Центру надання адміністративних послуг від ОСОБА_1 заяву про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із заявою були надані: свідоцтво про народження ОСОБА_7 та паспорт громадянки України ОСОБА_1 .

Наголошуємо, що всупереч законодавству України позивачем, ОСОБА_1 , засвідченої в установленому порядку письмової згоди батька малолітньої дитини про те, що він не заперечує проти реєстрації дитини за адресою: АДРЕСА_1 , дозаяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини від 06.10.2017 не надано.

Особисто батько ОСОБА_7 - ОСОБА_3 під час подання заяв про реєстрацію малолітньої дитини, участі не приймав.

Також, позивачем до заяви не було надано відповідного рішення суду або рішення органу опіки та піклування, в якому визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 .

Таким чином, відповідачем, Департаментом реєстрації Харківської міської ради, права та законні інтереси позивача не порушені, оскільки посадові особи діяли у чіткій відповідності до вимог п. 18 Правил.

Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України).

ОСОБА_3 , у відношенні до малолітньої дитини, ОСОБА_7 , не позбавлений батьківських прав.

Положеннями ст. 161 Сімейного кодексу України, передбачено, якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
В заочному рішенні Ленінського районного суду м. Харкова від 22.06.2017 по справі № 642/2357/17 про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не вирішено питання стосовно місця проживання їхньої доньки, ОСОБА_7 .

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Інформуємо Вас, що положеннями п. 11 Правил передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації;

у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними;

звернулася особа, яка не досягла 14 років.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 було прийнято рішення про відмову у проведенні реєстраційної дії відповідно до п. 11 Правил з причини - особа не подала необхідних документів, а саме: відсутня згода другого з батьків, що суперечить абз. 6, п. 18 Правил, ч. 5 ст. 6 Закону та ст. 160 Сімейного Кодексу України.

Актом прийому-передачі документів від 06.10.2017 документи були повернуті до ЦНАП.

Відповідно до Інформації з Реєстру територіальної громади міста Харкова станом на сьогодні щодо реєстрації місця проживання осіб за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_9 .

Відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в Реєстрі територіальної громади міста Харкова - відсутні.

Картки реєстрації особи та/або адресні картки за адресою: АДРЕСА_1 до Відділу реєстрації місця проживання у Холодногірському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради від КП «Жилкомсервіс» не передані.

Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини» (далі - Конвенція), схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року № 44/25, ратифікованої Постановою ВР України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.2 ст. 10 Конвенції дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право підтримувати на регулярній основі, за виключенням особливих обставин, особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. З цією метою і відповідно до зобов`язання Держав-учасниць за пунктом 2 статті 9 Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров`я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, вищевказане рішення про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 прийняте виключно у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Виходячи з зазначеного, Департаментом реєстрації Харківської міської ради права та законні інтереси позивача не порушені, оскільки посадові особи діяли у чіткій відповідності до вимог законодавства України.

Позивачка на позові наполягала в пояснені вказала обставини викладені в позові.

Представник відповідоча позовні витмоги не визнав. В пояснені вказав обставини викладені в запереченнях.

Представник третьої особи на позові наполягав. В пояснені вказала, що дитина повинна бути зареєстрована.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши ва сукупності доказхи матеріалів справи, суд встановив наступні факти та обставини.

11 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який було зареєстровано в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №51 від 11 лютого 2015 року та було видане свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В шлюбі було народжено троє дітей - донька ОСОБА_5 , 2013 року народження, син - ОСОБА_6 , 2014 року народження та донька - ОСОБА_7 , 2016 року народження.

22 червня 2017 року рішенням Ленінського районного суду м.Харкова шлюб було розірвано.

6 жовтня 2017 року позивачка звернулась до відповідоча із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_7 2016 року народження, за адресою свого місця проживання АДРЕСА_1 , у житловому приміщені 2/3 частині якого належить позивачки на праві власності, згідно довідки №1028382 від 04.12.2017р., договору дарування від 01 грудня 2004р. та теничного паспорту ваід 06.12.2017р.

Означені факти підтверджені позивачемм, яки визнають інши участникі судового розгляду.

06.10.2017 року відповідачем було відмовлено позивачу у реєстрації місця проживання доньки, що підтверджується відповідними записами на зворотній стороні заяв позивача про реєстрацію місця проживання дитини.

Вимогами статті 29 ч.4 ЦК України визначено: Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Позивачка проживає за адресою АДРЕСА_1 , за якою також проживачє її дитини ОСОБА_7 , що не спростовано відповідачем, а тому вказані обставини суд вважає доведеними. За вказаною адресою позивачка заявляла відповідачу про реєстрацію дитини.

Посилання відповідоча на статтю 160 СК України як на одну із підстав судових заперечень, на думку суду є необгрунтованою підставою. а саме: Статтею 160 ч.1 СК України визначено:. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Позивачка заявила вимоги відповідочу про реєстрацію дитини за адресою: АДРЕСА_1 , з чим звернулась до відповідоча с заявою для вчинення вказаних дій. Вимог про місце прожитвання позивачка при зверненні до відповідоча не заявляла.

Місце реєстрації проживання дитини, безпосередньо повязано з правом позивачки на отримання певних рпав, щодо утримання малолітної дитини та соціальних пільг, а тому, на думку суду неможе бути повязано на з місцем проживання.

Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначені правовідносини, щодо режєстрації місця проживання, а тому посилання сторін на інши норми закону суд вважає недоречним.

Стаття 6. Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено:

Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник).

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг):

-письмову заяву;

-документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження;

-квитанцію про сплату адміністративного збору;

-документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.

Виходячи з положень статті 6 вказаного закону позивачка як мати дитини подала заяву з вказаними додатками відповідачу, що визнає представник відповідоча, але в суперечь означеної норми закону відповідач відмовив у реєстрації.

Крім того, на думку суду є необгрутоване посилання відповідоча на вимоги пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207 (далі по тексту - Правила № 207), також передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Так, статтею 6 вказаної статті визначено про режстрації новонародженної дитини, а означений пункт передбачає реєстрацію дитини яка не досягла віку 14 років.

Вимогами статті 7 ч.3 КАС України визначено. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

За таких обставин підставою реєстрації новородженої дитини визначено вимогами ст.6 вказаного закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, дії відповідоча не відповідали вимогам ст.6 означеного закону, а тому є порушенням статті 19 Конституції України.

Вимогами статті 9 ч.2 КАС Украхни визначено: Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Керуючись ст.ст.5, 7. 9, 10, 72-79, 241, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамент реєстрації Харківської міської ради, третя особа Служба у справах дітей по Холодногірському району Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про скасування рішення, зобов`язання вчинення дій, задовольнити повністю.

Визнати дії Департамент реєстрації Харківської міської ради у відмові ОСОБА_1 у реєстрації малолітньої дитини ОСОБА_7 , незаконними.

Скасувати рішення Департамент реєстрації Харківської міської ради від 06.10.2017 року про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_7 .

Зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради зареєструвати місце проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м.Харкова. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня отримання її копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Євтіфієв