Справа № 826/3738/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

14 грудня 2017 року 09:15 справа №826/3738/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Державної казначейської служби України в місті Києві
провизнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо тривалого невиконання рішення Солом'янського районного суду міста. Києва від 07 лютого 2013 року у справі №2-а-131-1/10, рішення Апеляційного суду міста Києва від 12 липня 2010 року у справі №2а-308-1/10, рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2009 року у справі №2-а-25-1/09, рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2014 року у справі №2-а-1431/11 про стягнення та перерахування на користь позивача сум коштів; 2) зобов'язати відповідача здійснити нарахування по вказаним судовим справам на користь позивача сум інфляцій та компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду; 3) стягнути з відповідача належні позивачу за рішенням суду кошти, з урахуванням інфляції за 2011-2017 роки та компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/3738/17, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

02 жовтня 2017 року судове засідання у справі №826/3738/17 за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі; на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2015 року Головному управлінню Казначейства України від Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві передано пакет документів згідно акту №1 приймання-передавання за IV квартал 2014 року перша черга, серед яких: виконавчий лист №2-а-131-1/10 від 07 лютого 2013 року Солом'янського районного суду міста Києва про стягнення коштів у сумі 3 554,00 грн. на користь позивача для виконання; виконавчий лист №2а-308-1/10 від 12 липня 2010 року Апеляційного суду міста Києва про стягнення коштів у сумі 3 130,00 грн. на користь позивача для виконання; виконавчий лист №2-а-25-1/09 від 01 жовтня 2009 року Київського апеляційного адміністративного суду про стягнення коштів у сумі 2 605,00 грн. на користь позивача для виконання; виконавчий лист №2-а-1431/11 від 07 листопада 2014 року Солом'янського районного суду міста Києва про стягнення коштів у сумі 3 130,00 грн. на користь позивача для виконання.

Листом від 21 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача з питанням щодо повернення йому коштів за рішеннями судів на підставі вищезазначених виконавчих листів.

Листом від 06 березня 2017 року №5-08/366-2511 відповідач повідомив позивача, що після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше зазначених виконавчих листів, Казначейство України здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь позивача.

Позивач вважає, що оскільки станом на день подачі позову Головне управління Казначейства не виплатило грошові кошти, які були присуджені позивачу згідно перелічених рішень судів і виконавчих листів, тому бездіяльність відповідача щодо невиконання рішень судів по стягненню та перерахуванню позивачу грошових коштів за судовими рішеннями є протиправною.

Відповідач у письмових запереченнях проти позову заперечив та зазначив, що відсутні підстави вважати, що відповідачем допускалася протиправна бездіяльність щодо невиконання вищезазначених судових рішень, а навпаки, Головним управлінням Казначейства вживалися всі можливі дії для вирішення цього питання, проте, з огляду на обставини, які від відповідача не залежали, виконати судові рішення у встановлений строк не було об'єктивної можливості.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-ХIV, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Вищезазначене положення Закону України "Про виконавче провадження" отримало нормативне продовження у частині першій статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", в якій передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно частин другої та четвертої статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Відповідно до частин другої та шостої статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Перерахування коштів за рішенням суду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у тримісячний строк з дня надходження документів та відомостей, необхідних для цього, з одночасним направленням повідомлення про виплату коштів державному виконавцю, державному підприємству або юридичній особі.

Відповідно до абзацу другого підпункту 1 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, рішення суду про стягнення коштів державного бюджету виконується виключно Казначейством України.

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань, що передбачені Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік, що відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів Державного бюджету за рішенням суду.

Отже, незважаючи на те, що судові рішення мають обов'язковий характер, обмеження щодо виконання судових рішень встановлені Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік, зокрема в частині виділення такого обсягу бюджетних асигнувань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі по тексту - Порядок №845), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Відповідно до пункту 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно пункту 13 Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року №440 (далі по тексту - Порядок №440) передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом.

Пунктом 19 Порядку №440 встановлено, що бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до частини другої статті 32 Бюджетного кодексу України Міністерство фінансів України є головним розпорядником коштів за бюджетною програмою КПКВК 3504040; відповідає за складання проекту Закону про Державний бюджет України; забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Пунктом 49 Порядку №845 передбачено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Міністерству фінансів України пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України і відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Матеріали справи підтверджують, що 14 січня 2015 року Головне управління Казначейства України отримало від Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві пакет документів згідно акту №1 приймання-передавання за IV квартал 2014 року перша черга, серед яких: виконавчий лист №2-а-131-1/10 від 07 лютого 2013 року Солом'янського районного суду міста Києва про стягнення коштів у сумі 3554,00 грн. на користь позивача для виконання; виконавчий лист №2а-308-1/10 від 12 липня 2010 року Апеляційного суду міста Києва про стягнення коштів у сумі 3 130,00 грн. на користь позивача для виконання; виконавчий лист №2-а-25-1/09 від 01 жовтня 2009 року Київського апеляційного адміністративного суду про стягнення коштів у сумі 2 605,00 грн. на користь позивача для виконання; виконавчий лист №2-а-1431/11 від 07 листопада 2014 року Солом'янського районного суду міста Києва про стягнення коштів у сумі 3 130,00 грн. на користь позивача для виконання, де порядковий номер стягувача у даному акті був 408, 679, 1079 та 1476 відповідно.

Відповідачем вищезазначений акт від 14 січня 2015 року взятий на облік за бюджетною програмою 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою" та внесений до прикладного програмного продукту "Формування інформації про виконання судових рішень", що формується за хронологією надходження виконавчих документів за №14728 та незмінним ідентифікатором РС3220888, за №14911 та незмінним ідентифікатором ВІ62J6Т4JO, за №15177 та незмінним ідентифікатором ОYOO3KQN9X, за №15565 та незмінним ідентифікатором НD85СВЕ для подальшого виконання на загальну суму 12 419,00 грн.

10 лютого 2017 року листом №5-10/1018-2403 Державна казначейська служба України з метою забезпечення виконання вимог розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" зобов'язала Головне управління Казначейства доповнити прикладне програмне забезпечення "Формування інформації про використання судових рішень" відомостями щодо рішень, переданих органами державної виконавчої служби актами приймання-передавання відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року №440: до 20 березня 2017 року внести до прикладного програмного забезпечення "Формування інформації про виконання судових рішень КПКВ 3504040" рішення зареєстровані в органах Казначейства до 01 липня 2015 року.

На виконання вищезазначеного листа, Головне управління Казначейства внесла доповнення до прикладного програмного забезпечення, у зв'язку з чим порядковий номер позивача у прикладному програмному забезпеченні є 14728, 14911, 15177, 15565 відповідно.

Листом від 06 березня 2017 року №5-08/366-2511 відповідач повідомив позивача, що після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше зазначених виконавчих листів, Казначейство України здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь позивача, а також зазначив, що станом на лютий 2017 року у Державній казначейській службі України знаходиться понад 185 тисяч виконавчих документів на суму більше 3,6 млрд гривень, які підлягають виконанню за бюджетною програмою КПКВ 3504040.

23 травня 2017 року листом №5-10/2116-6102 відповідач передав Державній казначейській службі висновок від 22 травня 2017 року №1.1 по розгляду рішень направлених органом державної виконавчої служби по акту приймання-передавання №1 за 4 квартал 2014 року та реєстр до висновку від 22 травня 2017 року №1.1.

26 травня 2017 року листом №5-10/2185-6236 відповідач передав Державній казначейській службі висновок від 26 травня 2017 року №1.2 по розгляду рішень направлених органом державної виконавчої служби по акту приймання-передавання №1 за 4 квартал 2014 року та реєстр до висновку від 26 травня 2017 року №1.2, в якому зокрема містилися документи позивача: рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 07 лютого 2013 року у справі №2-а-131-1/10.

23 червня 2017 року Державна казначейська служба України здійснила виконання рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 07 лютого 2013 року у справі №2-а-131-1/10 шляхом перерахування позивачу 3 554,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 06 червня 2017 року №408 з відміткою банку про оплату.

До пакету документів по рішенню Апеляційного суд міста Києва від 12 липня 2010 року у справі №2а-308/1/10 Головним управлінням Казначейства внесені зміни щодо уточнених банківських реквізитів стягувачів до реєстру висновків, та передано дану справу до Державної казначейської служба України для подальшого його виконання з висновком від 24 липня 2017 №1.5 по розгляду рішень направлених органом державної виконавчої служби по акту приймання-передавання №1 за 4 квартал 2014 року та реєстром до висновку від 24 липня 2017 року №1.5.

З листів відповідача від 17 липня 2017 року №5-08/2978-87983 та від 19 липня 2017 року №5-08/3084-8952 вбачається, що Головним управлінням Казначейства, під час виконання виконавчих документів, судових рішень, виявлено невідповідність вимогам: а саме, органом державної виконавчої служби за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 листопада 2014 року у справі №2-а-1431/11 та за рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2009 року у справі №2-а-25-1/09 не надано оригіналу розпорядження (довідки) Пенсійного фонду України про здійснення нарахування виплат за рішенням суду, що суперечить пункту 14 Порядку який передбачає, щодо рішень зобов'язального характеру додаються оригінали документів про здійснення нарахування виплат за цим рішенням, підписані уповноваженою особою і завірені гербовою печаткою.

На підставі вищевикладеного, враховуючи лист Державної казначейської служби України від 23 травня 2017 року №5-10/3167-8377, яким останній повідомив що орієнтовно у липні-серпні 2017 року буде проводитися операція з перерахування коштів відповідно до виконавчих листів (рішень суду), які знаходяться на виконанні за бюджетною програмою "Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою", зареєстровані в органах Казначейства протягом січня 2015 року та підлягають виконанню у першу чергу, відповідач листами від 17 липня 2017 року №5-08/2978-87983 та від 19 липня 2017 року №5-08/3084-8952 повернув копії розпоряджень та довідок про здійснення нарахування на виконання рішень судів та копії виконавчих листів, які передані Управлінням Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві згідно акту від 14 січня 2015 року №1 приймання-передавання за 4 квартал 2014 року та просило в найкоротші терміни усунути порушення установлених вимог, серед повернених документів містилися документи позивача про стягнення на його користь коштів за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 листопада 2014 року у справі №2-а-1431/11 та за рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2009 року у справі №2-а-25-1/09.

Суд звертає увагу, що вищезазначені дії відповідача повністю відповідали пункту 18 Порядку №440, згідно якого, у разі коли органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, виявлено невідповідність переданих органам державної виконавчої служби рішень або документів вимогам цього Порядку після підписання акта приймання-передавання, такі рішення можуть бути повернуті до органу державної виконавчої служби для усунення недоліків.

Крім того, суд звертає увагу, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" на виконання бюджетної програми КПКВК 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою", передбачено на 2017 рік лише 500,00 млн. грн., проте станом на лютий 2017 року на виконанні в Казначействі за бюджетною програмою КПКВК 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою" перебувало понад 185 тис. судових рішень, заборгованість по яким становить понад 3,6 млрд. гривень.

З урахуванням викладеного вбачається, що відповідачем вживаються заходи щодо належного виконання виконавчого листа №2-а-131-1/10 від 07 лютого 2013 року Солом'янського районного суду міста Києва, виконавчого листа №2а-308-1/10 від 12 липня 2010 року Апеляційного суду міста Києва, виконавчого листа №2-а-25-1/09 від 01 жовтня 2009 року Київського апеляційного адміністративного суду, виконавчого листа №2-а-1431/11 від 07 листопада 2014 року Солом'янського районного суду міста Києва, у відповідності до повноважень відповідача.

Як наслідок, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що невиконання вищезазначених виконавчих листів на користь позивача пов'язано не з бездіяльністю відповідача, а з огляду на відсутність належного асигнування відповідної бюджетної програми, що не належить до компетенції відповідача, тобто з огляду на обставини, які від відповідача не залежать, виконати рішення судів на користь позивача у встановлений строк відповідач не мав об'єктивної можливості.

Аналогічну правову позицію висловлював і Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 08 вересня 2016 року у справі №490/2479/16-а.

Стосовно позовних вимоги щодо зобов'язання відповідача здійснити нарахування по вищезазначеним судовим справам на користь позивача сум інфляцій та компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду та стягнення з відповідача належні позивачу за рішенням суду кошти, з урахуванням інфляції за 2011-2017 роки та компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню оскільки є похідними від позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем підтверджено відсутність протиправної бездіяльності у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко