Справа № 805/4039/17-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

20 грудня 2017 року справа №805/4039/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року у справі № 805/4039/17-а (суддя Циганенко А.І.) за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дії відповідача щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу № 1/12/12m/0009 від 14 березня 2014 року та визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відшкодування позивачу банківського вкладу загальною сумою 132 000 грн.; зобовязання відповідача включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за його рахунок за договорами банківського вкладу (а.с. 5-8).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року у справі № 805/4039/17-а відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі положень п.1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з тим, що дану справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства (а.с. 1-2).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року у справі № 805/4039/17-а та матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо необхідності розгляду даної справи у порядку господарського судочинства, оскільки даний спір є публічно-правовим за своєю суттю (а.с. 12-13).

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач звернулась до суду першої інстанції з вимогами про визнання протиправними дії відповідача щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу № 1/12/12m/0009 від 14 березня 2014 року та визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відшкодування позивачу банківського вкладу загальною сумою 132 000 грн.; зобовязання відповідача включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за його рахунок за договорами банківського вкладу.

Суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження у справі мотивуючи свою відмову тим, що даний позов має розглядатись у порядку господарського судочинства.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 ст. 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання не чинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

З аналізу зазначених норм Закону вбачається, що предметом адміністративного процесуального права є взаємовідносини у сфері, що складаються у звязку з реалізацією зацікавленими особами права на судовий захист.

Особливістю цих відносин є те, що вони повязані із реалізацією прав, свобод та інтересів субєктів у сфері публічно правових відносин і спрямовані на захист від порушень з боку публічної влади при здійсненні нею владних управлінських функцій.

Тобто, специфіку публічно правового спору визначають: субєктивний склад, підстави виникнення цього спору і тісне повязане з цим питання визначення меж повноважень адміністративного суду.

Що стосується кола субєктів публічно правового спору, то обовязковим його учасником є субєкт публічного управління, який є виразником державних і суспільних інтересів, носієм публічної влади, має особливий правовий статус, тому що наділений владними управлінськими функціями щодо обєктів управління.

Специфіка публічно правового спору обумовлена, також, його підставою: він виникає у випадку порушення субєктом публічного управління субєктивних публічних прав та інтересів громадянина або організації.

Особливістю правовідносин, що розглядаються адміністративними судами, є їх публічно правовий характер, повязаний із сферою реалізації публічної влади.

Тобто, суттєвою ознакою публічно правового спору є участь у справі субєкту владних повноважень, який виконує владні управлінські функції відносно інших субєктів і його рішення є обовязковими для виконання.

Відповідно до ч. 1, 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є обєктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є субєктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відтак, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виконує делеговані йому державою повноваження у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі дійшов висновку, що даний спір належить до юрисдикції місцевого господарського суду, однак не зясував яким чином (за якою процедурою) проходить ліквідація банку, в якому знаходяться вклади позивача.

У випадку, якщо така ліквідація проходить за правилами господарського судочинства (у судовому порядку) даний спір має розглядатись за правилами Господарського процесуального кодексу України, у випадку, якщо рішення щодо ліквідації банку прийнято Національним банком України за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про передчасність прийнятого рішення судом першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі не зясувавши як саме банк, в якому знаходяться вклади позивача, ліквідується, що, в свою чергу, є підставою для скасування ухвали про відмову у відкритті провадження справи, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року) підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі та направити справу для продовження розгляду з огляду на положення ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 250, 294, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року у справі № 805/4039/17-а - задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року у справі № 805/4039/17-а за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту прийняття судового рішення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2017 року.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_2

ОСОБА_3