Справа № 802/1393/17-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1393/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дмитришена Р.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

12 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С.

секретар судового засідання: Черняк А.В.

за участі:

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

ОСОБА_6 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до прийняття необґрунтованої постанови.

Представники відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з наступних підстав.

Встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного податку на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

За результатами перевірки складено Акт від 04.07.2017 за №860/1302/НОМЕР_1.

В ході перевірки виявлені та зафіксовані в акті порушення позивачем вимог п. 188.1 ст. 188, п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкові зобов'язання на загальну суму 553 865, 03 грн., в т.ч.: за рахунок реалізації самостійно виготовлених товарів (послуг) нижче собівартості в 2015 році на суму 357 623,03 грн.; за рахунок включення до складу податкового кредиту товарно-матеріальних цінностей, які придбані, але не використані в господарській діяльності платника та в залишках товарно- матеріальних цінностей станом на 31.12.2016р. відсутні на суму 196 242 грн.

На підставі висновків перевірки, викладених в акті, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 18.07.2017:

- №, яким зменшено ФОП ОСОБА_5 розмір від'ємного значення з податку на додану вартість на 460 392 грн. за порушення п. 188.1 ст. 188 та 198.5 ст. 198 ПК України;

- №, яким ФОП ОСОБА_5 збільшено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на 93 472 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 23 368 грн. за порушення п. 188.1 ст. 188 та 198.5 ст. 198 ПК України.

Позивач не погодився із вказаними рішеннями та звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами розгляду справи, суд прийшов до переконання про протиправність нарахування ФОП ОСОБА_5 податкового зобов'язання в розмірі 196 242 грн. Водночас, у оскаржуваних рішеннях неможливо виокремити невірно нараховану суму податкового зобов'язання, що має наслідком скасування спірних рішень відповідача в повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Згідно висновків перевірки встановлено завищення позивачем податкового кредиту за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р., а саме у 2016 році відповідно до податкових накладних ФОП ОСОБА_5 придбано та включено до складу податкового кредиту запасні частини на загальну суму 1 177 452 грн. в т.ч. ПДВ в сумі 196 242 грн. Дані запчастини позивачем не продані, не реалізовані, в господарській діяльності платника податків не використані та в залишках товарно-матеріальних цінностей станом на 31.12.2016р. відсутні, що передбачає нарахування податкових зобов'язань.

Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначений статтею 198 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. п. 198.5. г п. 198.5. ст. 198 ПК України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, або скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до п.198.6. ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу).

Пунктом 200.1. ст. 200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 2 статті З Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до наданих для перевірки документів (перелік засвідчено платником у відповіді на запит вих. № 98 від 06.06.2017), ФОП ОСОБА_5 не надано первинні документи, що підтверджують факт використання, придбаних у 2016 році, запчастин (деталей) чи їх списання в господарській діяльності, а саме: акт виконаних робіт щодо встановлення запасних частин чи деталей, акт списання.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Відповідно до первинних документів ФОП ОСОБА_5 (накладних, податкових накладних, актів списання паливно-мастильних матеріалів, відомостей нарахування та виплати заробітної плати) складовими формування собівартості являються витрати на придбання дизпалива запчастин та витрати на оплату праці найманих працівників. Зокрема, витрати на придбання (без ПДВ) запчастин за 2015 рік склали 809607 грн., витрати на придбання дизпалива 3004547 грн., витрати на оплату праці склали 1039133 грн.

Отже, собівартість реалізованих послуг ФОП ОСОБА_5 за 2015 рік склала 4853289 грн.

Згідно даних первинного обліку, а саме виданих податкових накладних, даних обліку квитково-касових листів, виписок банківських рахунків, шляхових листів обсяг продажу товарів (послуг) за 2015 рік склав 3065174,81 грн., що відображено у декларації про майновий стан та доходи за 2015р. Готівкові надходження згідно даних обліку квитково-касових листів за 2015 рік склали 2079509,6 грн. безготівкові надходження за даними виписок банківських рахунків склали 985664.2 грн.

Таким чином, ФОП ОСОБА_5 занижено обсяг продажу наданих послуг за 2015 рік на 1 788 115, 16 грн., що призвело до заниження податкових зобов'язань по ПДВ за 2015 рік на 357 623 грн.

З огляду наведені обставини в сукупності колегія суддів вважає, що висновки перевірки є обґрунтованими, а прийняті на їх підставі спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними, а тому не підлягають скасуванню.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області задовольнити.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 до Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 грудня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8