Справа № 804/2292/17
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2017 рокусправа № 804/2292/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Дадим Ю.М.

судді: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

представника відповідача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» звернулось до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.03.2017 року №.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2017 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 21.03.2017 року № НОМЕР_1.

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та винести нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.02.2017 року головним державним податковим ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств торгівлі Дніпропетровського управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби ОСОБА_3 відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), в порядку статті 76 глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності та даних електронного адміністрування податку на додану вартість по ТОВ Комфі Трейд (), а також питання повноти визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість по декларації за грудень 2016 року, поданої 20.01.2017 року за № НОМЕР_2, на підставі якої було складено акт від 17.02.2017 року № 83/28-10-46-10/36962487.

За результатом проведеної перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем:

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), а саме заниження податкового зобовязання з податку на додану вартість по декларації за грудень 2016 року на суму 21 818 293,00 грн.;

- п.п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, до 15 календарних днів із сумою ПДВ 29 830,33 грн.

ТОВ Комфі Трейд не погоджуючись з висновками Акту перевірки та керуючись приписами п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України подало заперечення до Акту перевірки (вих. № 000311/12-00/17 від 02.03.2017 року).

16.03.2017 року своїм листом № 14801/10/28-10-46-10 відповідач повідомив про підтримку своєї позиції щодо наявності порушення у вигляді заниження податкового зобовязання з податку на додану вартість по декларації за грудень 2016 року на суму 21 818 293,00 грн. та зазначив, що висновки перевіряючих є обєктивними, обґрунтованими, задокументованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства і не підлягають зміні.

За результатами перевірки, викладеними в Акті перевірки та відповіді на заперечення, відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 21.03.2017 року, яким ТОВ Комфі Трейд збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість в сумі 32 727 439,00 грн. (у т. ч. за податковими зобовязаннями 21 818 293,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 10 909 146,50 грн.).

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством, що свідчить про необхідність його скасування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно п. 46.1. ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обовязку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 46.5 ст. 46 Податкового кодексу України, форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до норм п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що податкова декларація є документом, який подається платником податку контролюючому органу та на підставі якого здійснюється нарахування або сплата податкового зобовязання та в якому відображаються обсяги операцій, щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обовязку нарахування і сплати податку і збору.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення були висновки податкового органу про заниження Позивачем податкових зобовязань з податку на додану вартість у загальному розмірі 21818293.00 грн., яка в свою чергу складається з 1000843.87 грн., отриманої від реалізації товарів (послуг) кінцевому споживачу з використання реєстраторів розрахункових операцій через мережу магазинів та суми 20 817 448,95 грн., сформованої внаслідок заниження податкових зобов'язань з ПДВ за грудень 2016 року, що виникла внаслідок відображення операцій, які ТОВ "Комфі Трейд" не здійснювало (операції під назвою "Інші").

Суд апеляційної інстанції, встановивши зміст спірних правовідносин, не погоджується з висновками податкового органу з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для донарахування Позивачу податкового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 1000843.87 грн. було встановлення податковим органом факту, що згідно додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за грудень 2016 року Позивачем було включено до розділу І «Податкові зобовязання» з ІПН 0 суму ПДВ 199118602.44 грн., згідно зареєстрованих податкових накладних за вказаний період з ІПН 0 сума ПДВ становить 6933049.51 грн.

При цьому, згідно даних реєстраторів розрахункових операції (РРО), протягом грудня 2016 року Позивачем проведено операції з реалізації товарів (послуг) кінцевому споживачу з використанням РРО, що оподатковані за ставкою 20% на загальну суму .84 грн., в тому числі ПДВ 193186396.80 грн., що в свою чергу має наслідком відхилення суми ПДВ з реалізації згідно РРО на суму 1000843.87 грн. (193186396.80 - (199118602.44-6933049.51).

Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що форми та Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21.

Відповідно до абз. 2 п.п. 2 п. 3 розділу V Порядку № 21 до рядка 1.1 декларації включаються оподатковувані за основною ставкою обсяги постачання товарів/послуг, здійснені на митній території України, з урахуванням їх місця постачання відповідно до статті 186 розділу V Податкового кодексу України.

Згідно приписів Порядку № 21, у разі заповнення рядка 1.1 декларації, обов'язковим є подання Додатку 5 Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

Як вбачається з декларації ТОВ Комфі Трейд за грудень 2016 року, в рядку 1.1 позивачем було відображено суму обсягів постачання 1 203 528 460 грн. та ПДВ (20%) 240 705 692 грн. Дана сума відповідає даним бухгалтерського та податкового обліку позивача, згідно пояснень представника позивача.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що згідно з Порядком № 21 в таблиці 1 розділу І Податкові зобов'язання додатка 5 здійснюється розшифровка рядків 1.1, 1.2, 4.1 та 4.2 податкової декларації з ПДВ, а у рядку "Інші в розрізі умовних ІПН" зазначаються умовні ІПН, серед яких "00" - за операціями з постачання товарів/послуг неплатникам податку.

Відповідно до п.12 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року № 1307 Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 року за № 137/28267, у разі постачання товарів/послуг отримувачу (покупцю), який не зареєстрований як платник податку, та у разі складання податкової накладної за щоденним підсумком операцій у графі "Отримувач (покупець)" зазначається "Неплатник", а у рядку "Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)" проставляється умовний ІПН "00".

Отже, сума ПДВ у розмірі 199118602,44 грн. є податком з операцій з продажу товарів, робіт, послуг, що оподатковується за ставкою 20%.

Відповідно до п. 14 Порядку № 1307, податкова накладна складається за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції) у разі: здійснення постачання товарів/послуг за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником податку), розрахунки за які проводяться через касу / реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок постачальника).

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Зі змісту вказаних правових приписів вбачається, що відсутність факту реєстрації податкової накладної в ЄРПН має наслідком відсутність у покупця права на формування податкового кредиту на її підставі. Водночас, постачальник зобовязаний відобразити операцію з постачання товарів/послуг, за якою складено податкову накладну, у податковій декларації з ПДВ за звітний (податковий) період, у якому за такою операцією виникло податкове зобов'язання з ПДВ.

Отже, аналіз вказаних правових приписів та встановлених обставин справи свідчить про те, що Позивачем податкові накладні за кодом 00 були складені на весь обсяг задекларованих операцій, а саме на суму ПДВ 199 118 602,44 грн., а зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних ті, що були видані покупцям (неплатникам ПДВ) за вимогою на суму 6 933 049,51 грн.

При цьому, загальна сума ПДВ за зареєстрованими податковими накладними в загальному обсягу продажів склала 6 933 049,51 грн., що включає в себе операції, оплату за які було проведено як готівкою, так й в безготівковій формі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем при здійсненні розрахунку податкових зобов'язань ТОВ Комфі Трейд не було враховано, що дані загального ПДВ за задекларованим продажем за мінусом зареєстрованих податкових накладних не можливо порівнювати з даними реєстраторів розрахункових операцій, оскільки покупцями за кодом 00 є не лише фізичні особи, що розраховуються через РРО, а й інші суб'єкти господарювання, покупці, що не є платниками ПДВ і можуть здійснювати розрахунки за допомогою платіжних доручень.

Поряд з вказаним, необхідно зауважити, що виходячи положень Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Порядку передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітів чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв'язку до органів державної податкової служби, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.10.2012 року за №1744/22056 дані за РРО повинні збігатися із даними, що знаходяться в СЗЗД.

В даному випадку, невідповідність переданої від РРО позивача інформації податковим органом підтверджена не була.

Що стосується обґрунтованості нарахування Позивачу податкового зобовязання у розмірі 20 817 448,95 грн., то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для нарахування вказаної суми були встановлення податковим органом факту, що згідно Додатку 6 до декларації за грудень 2016 року, Позивачем було відображена операції, що не є обєктом оподаткування, а саме продаж послуг по страхуванню згідно договору надання послуг страхового агента згідно пп.196.1.3 п.196.1 ст.196 Податкового кодексу України у сумі 12616924.64 грн. та операцій, що звільнені від оподаткування, а саме операцій з постачання програмної продукції згідно п.26 підрозділу 2 розділу ХХ ПКУ у сумі 216723.00 грн. та інших сум у розмірі 104087244.77 грн.

При цьому, згідно даних реєстраторів розрахункових операцій (РРО) в розрізі номенклатури чеків, протягом 2016 року Позивачем проведено операції лише з продажу послуг страхуванню та операцій з постачання програмної продукції.

Отже, нарахування податкового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 20 817 448,95 грн. було здійснено податковим органом виходячи з відсутності в даних реєстраторів розрахункових операцій (РРО) в розрізі номенклатури чеків інформації з проведення операцій що звільнені від оподаткування у розмірі 104087244.77 грн.

Так, відповідно до Порядку № 21, для платників податку, які заповнюють рядок 5, та підприємств (організацій) інвалідів обов'язковим є подання (Д6) (додаток 6).

Формою декларації та Порядком № 21 передбачено, що довідка (Д6) (додаток 6) заповнюється в розрізі операцій, що: не є об'єктом оподаткування (стаття 196 розділу V Кодексу); операції з постачання послуг за межами митної території України та послуг, що здійснюються за межами митної території України місце постачання яких визначено відповідно до пунктів 186.2, 186.3 статті 186 Розділу V Кодексу за межами митної території України; звільнені від оподаткування (стаття 197 розділу V Кодексу, підрозділ 2 розділу ХХ Кодексу, міжнародні договори (угоди)).

За даними колонки А рядка 5 декларації обсяги постачання (без ПДВ) за операціями, що не є об'єктом оподаткування, операції з постачання послуг за межі митної території України та послуг, місце постачання яких визначено за межами митної території України, операції, які звільнені від оподаткування склала суму у розмірі 116 920 892,00 грн.

Формою додатку 6 передбачено певну форму таблиці 1, зокрема в таблиці з Операціями, які звільнені від оподаткування (стаття 197 розділу V Кодексу, підрозділ 2 розділу XX Кодексу, міжнародні договори (угоди)), передбачено рядок Інші.

Особливостей заповнення рядка Інші Порядком № 21 не передбачено.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивач, при заповненні Додатку 6, а саме таблиці 1 з метою виділення операцій платникам податку на додану вартість та неплатникам податку на додану вартість, був змушений відобразити в рядку Інші суми операцій, які звільнені від оподаткування за приписами п. 26 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, на користь не платників ПДВ, а саме 104 087 244,77 грн.

Так, в рядку Усього згідно із статтею Кодексу було зазначено загальну суму операцій з постачання програмної продукції в розмірі 104 303 967,77 грн., що в свою чергу відповідає сумі операцій за даними реєстраторів розрахункових операцій в розрізі номенклатури чеків протягом грудня 2016 року та операцій з постачання, сплачених за безготівковим розрахунком з використанням платіжних доручень у грудні 2016 року. При цьому, за інші періоди, які були заповнені позивачем аналогічно, зауважень у відповідача не виникало.

Отже, виходячи з зазначеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем було заповнено декларацію за грудень 2016 року у відповідності до норм чинного законодавства із використанням підтверджених даних бухгалтерського та податкового обліку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2017 року є обґрунтованою та законною, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 200, ст. 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко