Справа № 826/7757/16
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

18 грудня 2017 року м. Київ№ 826/7757/16
Окружний адміністративний суд м.Києва в складі головуючого судді Смолія І.В., суддів Григоровича П.О., Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Острович Е.С., розглянувши в судовому засідання питання про закриття провадження у справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України

третя особа Державне підприємство «Укркомунобслуговування»

про поновлення на роботі

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: Толмачов В.С.

від третьої особи: Ходос Д.С.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України третя особа Державне підприємство «Укркомунобслуговування» про поновлення на роботі.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №169К/ОС від 21.04.2016 про звільнення позивача з посади виконуючого обов'язки ДП «Укркомунобслуговування».

Представником третьої особи подано клопотання про закриття провадження у справі, оскільки даний спір не належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Позивача, представник відповідача надали суду усні пояснення щодо заявленого клопотання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що станом на час виникнення спірних правовідносин позивач перебував на посаді начальника відокремленого територіального підрозділу у Чернігівській області (на правах відділу) Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України».

Судом встановлено, що позивач був працівником та не перебував на публічній службі за вказаною вище посадою.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 17 ч.1 ст.4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України "Про державну службу".

Відповідно до Закону України "Про державну службу" державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Суд зауважує, що, робота позивача в державній установі, не зважаючи на спеціальну процедуру призначення та звільнення, не є проходженням публічної служби в розумінні КАС України, оскільки, відповідно до частини 3 статті 21 Кодексу законів про працю України, контракт є лише особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, можуть встановлюватися угодою сторін.

Посада виконуючого обов'язки ДП «Укркомунобслуговування» не відноситься до публічної служби, наказ про звільнення не є публічно-правовим актом суб'єкта владних повноважень і не може оскаржуватися за правилами адміністративного судочинства.

Лише тієї обставини, що стороною у даних спірних правовідносинах є орган Національної поліції недостатньо для розгляду трудового спору в порядку адміністративного судочинства.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.02.2013 №К/9991/57176/11 зазначено, що діяльність керівника державної установи не є публічною службою, а акт центрального органу виконавчої влади, щодо прийняття на роботу, а також укладення контракту з підпорядкованою установою, стосовно трудових відносин не є публічно-правовим актом суб'єкта владних повноважень і не може оскаржуватися за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2007 у справі №5/149, від 12.10.2007 та у справі №02-4-5/335, та у справі №826/16943/13-а.

Наведений висновок суду щодо розмежування трудових правовідносин та публічної служби, а також юрисдикції судів щодо розгляду таких спорів, підтверджується правовою позицією Вищого адміністративного суду України викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8, де у п. 13.1 зазначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на саме публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Також, у пункті 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013№3 вказано, що діяльність особи, призначеної у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління на посаду керівника юридичної особи - суб'єкта господарської діяльності (наприклад, керівник житлово-експлуатаційної організації, призначений на цю посаду відповідним органом місцевого самоврядування), що функціонує на основі права господарського відання або права оперативного управління, або за рішенням органу місцевого самоврядування, не є публічною службою, передбаченою пунктом 15 статті 3 КАС. Трудові правовідносини таких осіб регулюються законодавством про працю, а спори із цих питань розглядаються у порядку цивільного судочинства.

Оскільки даний спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, отже суд вбачає наявними підстави для закриття провадження у справі.

Разом з тим суд роз'яснює, що відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України що загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відтак з даним позовом позивач може звернутись до відповідного місцевого загального суду за правилами цивільного судочинства.

Згідно із п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.238, 241, 242 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м.Києва, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України третя особа Державне підприємство «Укркомунобслуговування» про поновлення на роботі.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Смолій І.В.

Судді Григорович П.О.

Каракашьян С.К.