Справа № 817/4589/13-а
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2017 рокуР і в н е 817/4589/13-а
11 год. 55 хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Янчар О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Рівненська об'єднана ОСОБА_3 податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області
доПублічного акціонерного товариства "Рівнесільмаш"
про стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду в грудні 2013 звернулась ОСОБА_3 податкова інспекція у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства "Рівнесільмаш" про стягнення коштів з рахунків та вилучення готівки відповідача у рахунок погашення податкового боргу в сумі 621156,65 грн., зокрема: по земельному податку з юридичних осіб в сумі 107565,13 грн. та по податку з доходів фізичних осіб в сумі 513591,52 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11.03.2014 по справі №817/4589/13-а, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2014, в задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с.171-176, 236-238 т.1).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.08.2015 по справі №К/800/31664/14 постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 11.03.2014 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2014 у справі №817/4589/13-а скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.29-33 т.2).

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції, Вищий адміністративний суд України зазначив про передчасність висновків судів про недотримання податковим органом вимог статті 59 Податкового кодексу України щодо направлення платнику податків податкової вимоги про сплату податкового боргу та безпідставність посилання судів як на одну з підстав відмови в задоволенні даного позову на рішення судів в адміністративній справі № 2а/1770/3364/2011. Адже предметом цієї справи було дослідження наявності обставин, з якими закон пов'язує можливість погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі; зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.01.2014 вбачається як визнання судами наявності у Товариства податкового боргу в сумі 328812,92 грн., що утворився за період з 29.09.2009 по 20.08.2011, так і податкових вимог від 04.08.2009 № 1/244 та від 04.09.2009 № 2/272 як підстави виникнення у Інспекції права на стягнення цього боргу. Наведені обставини навпаки підтверджують безперервне існування у відповідача податкової заборгованості перед бюджетом та чинність спірних податкових вимог. Суд касаційної інстанції зазначив, що до предмета доказування в даній адміністративній справі належать обставини щодо безперервного існування у відповідача податкового боргу з часу направлення податкових вимог від 04.08.2009 №1/244 та від 04.09.2009 №2/272, а також наявність у Товариства несплаченого податкового боргу з податку з доходів фізичних осіб та із земельного податку в заявлених у цьому позові сумах. При цьому суди безпідставно не визнали належними доказами для встановлення цих обставин подані відповідачем роздруківки облікових карток та повідомлення податкового органу про наявність у відповідача податкового боргу. Адже відповідно до частини першої статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Отже, представлені Інспекцією роздруківки облікових карток платника та інші повідомлення мають оцінюватись судами за правилами статті 86 КАС у сукупності з іншими доказами зі справи.

25.08.2013 адміністративна справа № 817/4589/13-а надійшла до Рівненського окружного адміністративного суду та визначена відповідно до протоколу автоматизованого розподілу до розгляду головуючому судді Гломбу Ю.О.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 29.01.2016 провадження у справі було зупинене на підставі п.3 ч.2 ст.156 КАС України у зв'язку з призначенням судової економічної експертизи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2017 у зв'язку з закінченням терміну повноважень судді адміністративна справа № 817/4589/13-а розподілена до розгляду головуючому судді Дорошенко Н.О.

13.06.2017 матеріали адміністративної справи з експертним висновком надійшли на адресу Рівненського окружного адміністративного суду з Волинського відділення Львівського НДІ судових експертиз. У зв'язку з цим ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.06.2017 провадження у справі було поновлене, справа призначена до судового розгляду під головуванням судді Дорошенко Н.О.

Відповідно до ч.5 ст.227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Ухвалою суду від 31.07.2017 відповідно до ст.55 КАС України суд замінив первинного позивача ОСОБА_3 податкова інспекція у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області правонаступником Рівненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області (а.с.15 т.3).

Під час нового розгляду адміністративної справи Рівненським окружним адміністративним судом представник позивача адміністративний позов підтримав з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 10.10.2017 (а.с.30 т.3), та просив суд стягнути з ПАТ "Рівнесільмаш" податковий борг в сумі 776593,53 грн., у тому числі: по земельному податку з юридичних осіб в сумі 376620,51 грн., по податку з доходів фізичних осіб в сумі 399973,02 грн.

Відповідно до ч.1 ст.51 КАС України позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитись від адміністративного позову.

Таким чином, заява позивача про збільшення позовних вимог відповідає вимогам закону та прийнята судом.

Представник позивача в судове засідання 11.12.2017 не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.159 т.3).

Представники відповідача в судовому засіданні адміністративний позов заперечили в повному обсязі. Вважають, що судами першої та апеляційної інстанції при попередньому розгляді даної адміністративної справи були вірно встановлені фактичні обставини справи. Окрім того, зазначили, що висновком судової експертизи не підтверджено безперервність податкового боргу. Також вважають безпідставним збільшення позивачем розміру позовних вимог на час розгляду справи судом, оскільки предметом спору є податковий борг з 2009 року, та покликаються на невірність облікових карток податкового органу.

Заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, та з урахуванням висновків ухвали Вищого адміністративного суду України від 19.08.2015 №К/800/31664/14, суд встановив та врахував наступне.

Матеріалами справи стверджено, що Публічне акціонерне товариство "Рівнесільмаш" (ПАТ "Рівнесільмаш") зареєстроване як юридична особа 30.03.1994, ідентифікаційний код 728380, перебуває на податковому обліку як платник податків з 27.07.1995 (а.с.141-145 т.3).

Суд встановив, що станом на 12.12.2013 (на час звернення податкового органу до суду з даним адміністративним позовом) за ПАТ "Рівнесільмаш" рахується податкова заборгованість в сумі 621156,65 грн., у тому числі: по земельному податку з юридичних осіб в сумі 107565,13 грн., по податку з доходів фізичних осіб в сумі 513591,52 грн.

1) Перевіряючи правомірність визначення позивачем розміру податкового боргу по земельному податку, суд встановив, що податковий борг ПАТ "Рівнесільмаш" виник на підставі самостійно визначених платником податків сум податкових зобов'язань, задекларованих у розрахунку № 1066 від 27.01.2010 та уточнюючому розрахунку № 27286 від 10.11.2010, розрахунку № НОМЕР_1 від 31.01.2011, уточнюючому розрахунку № 20402 від 31.05.2011, розрахунку № 191 від 24.01.2012, розрахунку № НОМЕР_2 від 29.01.2013 (а.с.53-56,59-62,69-74 т.1).

Суми самостійно задекларованих платником податків податкових зобов'язань, суми та дати фактично сплаченого податку належним чином відображені в облікових картках ПАТ "Рівнесільмаш" за 2011 рік, за 2012 рік, за 2013 рік (а.с.42-52,57-58,64-68 т.1). При цьому, суд зауважує, що до загального складу податкового боргу з земельного податку, заявленого до стягнення, визначені платником податків грошові зобов'язання у розрахунку № 1066 від 27.01.2010 та уточнюючому розрахунку № 27286 від 10.11.2010, підлягали до сплати в бюджет терміном до 30.01.2011 (а.с.64 т.1). Таким чином, на час пред'явлення даного адміністративного позову податкова заборгованість з цього податку утворилась за період 2011-2013 року, а відтак доводи відповідача про те, що до стягнення пред'явлено суму податкового боргу з 2009 року, не відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Отже, самостійно задекларовані відповідачем суми податкового зобов'язання в досліджених судом розрахунках (податкових деклараціях з плати за землю) є узгодженими.

Пунктом 57.1 ст.57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідженням вищевказаних облікових карток ПАТ "Рівнесільмаш" встановлено несвоєчасність сплати платником податків самостійно визначених податкових зобов'язань з земельного податку та наявність безперервної недоїмки перед бюджетом впродовж 2011-2013 років. Будь-які належні та допустимі докази, які спростовували б наведені обставини, відповідачем суду не надано та на їх наявність відповідач не покликається.

Суд також встановив, що за несвоєчасну сплату платежів до бюджету контролюючим органом на підставі досліджених судом актів камеральних перевірок платнику податку відповідно до абз.3 п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України були нараховані штрафні санкції податковими повідомленнями-рішеннями форми "Ш" № НОМЕР_3 від 19.12.2011 на суму 2070,79 грн., № НОМЕР_4 від 22.11.2011 на суму 1899,50 грн., № НОМЕР_5 від 31.10.2011 на суму 2046,45 грн., № НОМЕР_6 від 26.03.2011 на суму 1527,92 грн., № від 21.03.2011 на суму 2759,03 грн., № від 16.02.2012 на суму 4288,16 грн. (а.с.63,75-79 т.1), які належним чином вручені відповідачу.

ПАТ "Рівнесільмаш" рішення контролюючого органу у порядку та в строки, визначені ст.56 Податкового кодексу України, в адміністративному або судовому порядку не оскаржувались.

Таким чином, грошове зобов'язання, визначене відповідачу вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, є узгодженим відповідно до п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України та підлягало сплаті у строки, встановлені в статті 57 цього Кодексу, а саме: згідно з п.57.3 у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Сума грошового зобов'язання, визначена таким податковим повідомленням-рішенням, у встановленому порядку до бюджету сплачена не була, що відображено в облікових картках з цього податку та відповідачем не спростоване.

Доводи відповідача щодо недостовірності даних обліку податкового органу з підстав порушення порядку зарахування сплачених платником податків сум поточних платежів, суд відхиляє як необгрунтовані, оскільки відповідно до п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірного податкового боргу) у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

В подальшому, з урахуванням змін, внесених згідно із Законом № 4834-VI від 24.05.2012, абзац перший п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України, викладений в такій редакцій: У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Означена норма закону є чинною на час вирішення судом даного адміністративного спору.

З огляду на наведене, дані обліку податкового органу щодо суми нарахованих та сплачених платником податків податкових зобов'язань на час пред'явлення адміністративного позову суд вважає такими, що відповідають матеріальному закону та фактичним обставинам, а належні та допустимі докази, які спростовували б такий висновок, платником податків не надані.

Сума податкового боргу по земельному податку в розмірі 107565,13 грн., визначена до стягнення в адміністративному позові, також підтверджується довідкою про стан розрахунків ПАТ "Рівнесільмаш" з бюджетом на 12.12.2013 та розрахунком виникнення податкової заборгованості, який відповідає сумам, відображеним в картках особових рахунків відповідача (а.с.8,80-85 т.1).

З урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, суд встановив, що за даними облікових карток ПАТ "Рівнесільмаш" станом на 31.08.2017 підтверджується безперервне існування недоїмки перед бюджетом (а.с.32-77 т.3), обліковується недоїмка перед бюджетом за основним платежем в сумі 362442,92 грн. та пеня за несвоєчасну сплату 14177,59 грн. (а.с.40 т.3), в загальній сумі 376620,51 грн. Отже, заявлена позивачем до стягнення сума податкового боргу по земельному податку відповідає наявним у справі доказам.

2) Перевіряючи правомірність визначення позивачем розміру податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб в сумі 513591,52 грн. на час пред'явленна адміністративного позову, суд встановив наступне.

21.09.2011 ДПІ в Рівненському районі прийнято податкове повідомлення-рішення №000261751, яким відповідачу визначено суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 118072,23 грн., яке належним чином вручене платнику податків (а.с.25 т.1)

Під час проведення планової виїзної перевірки ПАТ "Рівнесільмаш" за період з 01.07.2011 по 30.06.2012 актом перевірки від 07.11.2012 № 350/37/22-141/00728380 було встановлено, не утриманий і не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 1275 грн., в т.ч. за 2011р. - 272 грн., за 2012р. - 1003 грн., та не подані платіжні доручення на сплату утриманого податку на доходи фізичних осіб всього в сумі 258755,37 грн. в період з 01.07.2011 по 30.06.2012. Порушення вчинено повторно протягом року після попередньої документальної перевірки (а.с.22 т.1). На підставі вказаного акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.11.2012 на суму 391065,56 грн. (а.с.10 т.1), яке вручене платнику податків належним чином.

Відповідачем рішення контролюючого органу у порядку та в строки, визначені ст.56 Податкового кодексу України, в адміністративному або судовому порядку не оскаржувались.

Таким чином, грошове зобов'язання, визначене відповідачу податковими повідомленнями-рішеннями від 21.09.2011 №000261751 та від 21.11.2012 №, є узгодженим відповідно до п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України та підлягало сплаті у строки, встановлені в статті 57 цього Кодексу.

Сума грошового зобов'язання, визначена таким податковим повідомленням-рішенням, у встановленому порядку до бюджету сплачена не була, що підтверджується дослідженими судом обліковими картками з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами у вигляді заробітної плати (а.с.33-41 т.1) та відповідачем не спростоване.

Відповідно до пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Загальна сума податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб з урахуванням часткової сплати платником податків на час вирішення судом даного адміністративного спору становить 399973,02 грн., у тому числі 395519,29 грн. основний платіж та 4453,73 грн. залишок несплаченої пені, що підтверджується обліковими картками відповідача з цього податку (а.с.78-80 т.3).

Отже, заявлена позивачем до стягнення сума податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб відповідає наявним у справі доказам.

Також суд враховує, що за спільним клопотанням представників сторін ухвалою суду від 03.08.2017 було зупинене провадження у справі з наданням сторонам терміну для проведення звірки розрахунків платника податків з бюджетами. Після поновлення провадження у справі представник позивача суду пояснив, що за результатами проведеної звірки дані обліку контролюючого органу не зазнали жодних змін, платник податків підтвердити розмір заборгованості відмовився, однак і не надав будь-яких доказів, які впливали б на розмір податкової заборгованості. Представник відповідача в судовому засіданні також не надав суду жодних належних та допустимих доказів (розрахунків, платіжних документів), які спростовували б дані обліку контролюючого органу, сформовані в автоматичному режимі.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п.59.1, п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилась, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Суд встановив, що ДПІ в Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області було вручено відповідачу податкові вимоги № 1/244 від 04.08.2009 на суму 275883,09 грн. та № 2/272 від 04.09.2009 на суму 296169,47 грн. (а.с.9 т.1). Відповідач податкові вимоги отримав, в судовому порядку не оскаржував.

Наданими позивачем та дослідженими судом обліковими картками підтверджується наявність у відповідача безперервного податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб з серпня 2009 року до часу вирішення судом даного адміністративного спору (а.с.70-92 т.2, 32-76 т.3).

Згідно з п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

З огляду на наведене, податкові вимоги № 1/244 від 04.08.2009 та № 2/272 від 04.09.2009 належним чином підтверджують право контролюючого органу на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Суд також враховує, що висновок № 7147 судово-економічної експертизи від 21.05.2017 (а.с.139-146 т.2) не надає жодної категоричної відповіді на поставлені перед експертами питання та не спростовує даних обліку податкового органу щодо існування у ПАТ "Рівнесільмаш" узгодженої податкової заборгованості по земельному податку з юридичних осіб в сумі 107565,13 грн. та по податку з доходів фізичних осіб в сумі 513591,52 грн. станом на час пред'явлення даного адміністративного позову. Окрім цього, суд зауважує, що питання погашення податкової заборгованості ПАТ "Рівнесільмаш" з платежів, зазначених у податковій вимозі № 2/272 від 04.09.2009, не відноситься до предмета доказування в даній адміністративній справі, предметом якої є стягнення податкового боргу, який виник в інших податкових періодах, після направлення платнику податків податкової вимоги.

Натомість, дослідженням особових карток ПАТ "Рівнесільмаш" по земельному податку з юридичних осіб та податку з доходів фізичних осіб встановлено, що з часу направлення податковим органом податкової вимоги № 2/272 від 04.09.2009 ПАТ "Рівнесільмаш" вживались заходи щодо часткового погашення податкового боргу, однак судом не встановлено жодного податкового періоду, в якому недоїмка перед бюджетом була б відсутня.

Стаття 67 Конституції України встановлює обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України визначено, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Згідно з п.41.2 цієї статті органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.1 ст.95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно зі статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оцінивши усі наявні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, відповідають обставинам справи та наявним матеріалам. Відповідач, заперечуючи проти позову, не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження сплати узгоджених податкових зобов'язань у встановленому законом порядку та відсутності податкового боргу, а відтак доводи відповідача не спростовують правомірності позовних вимог та не дають суду підстав для їх відхилення. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.94 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Рівнесільмаш" код ЄДРПОУ 728380 податковий борг в сумі 776593,53 грн., у тому числі: по земельному податку з юридичних осіб в сумі 376620,51 грн., по податку з доходів фізичних осіб в сумі 399973,02 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дорошенко Н.О.