Справа № 2а-427/2010
Суддя: Євтушенко М. О.
Дата ухвалення: 2010-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 а-427/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2010 року м. Шостка
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
Головуючого: - судді Євтушенко М.О..
при секретарі Антошко Т.А.,
З участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Гломозда С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України,
- про стягнення грошової компенсації замість речового майна,
ВСТАНОВИВ:

Позивач позов мотивував тим, що з 04.06.1993 року по 22.12. 2009 року, він проходив війсь службу за контрактом у військовій частині № НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх с України на посаді контролера спеціальної комендатури.
Відповідно частини 2 ст. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий за військовослужбовців і членів їх сімей (Далі - Закон № 2011-12), в період проходження службі мав право на отримання речового майна відповідно до норм забезпечення, або на отримання грон компенсації замість належних йому за нормами забезпечення предметів речового майна в ро вартості зазначених предметів.
Всупереч вимогам вказаного Закону, в період проходження служби, речове майно і видавалось не вчасно та у неналежному обсязі, грошова компенсація замість не отриманого м йому не видавалась та загальна заборгованість перед ним відповідача по речовому майну, або грошовій компенсації в період з 04.06.1993 року по 22.12. 2009 року, склала 7050 гривень 95 копій
Після звільнення зі служби, він не одноразово звертався до командування військової часті проханням виплатити йому грошову компенсацію замість не отриманого речового майна, яке обіцяло йому виплатити вказану компенсацію видавши довідки про суму заборгованості по цій компенсації але пізніше відмовилось її виплачувати з посилання на відсутність коштів та на те, що виплата грошової компенсації замість речового майна не передбачена законодавством, що змусило звернутись з позовом до суду.
Вказану відмову вважає не правомірною, тому просить постановити судове рішення стягнення з відповідача на його користь 7050 гривень 95 копійок грошової компенсації за не отримане речове майно згідно наданих йому довідок командування військової частини про цю заборгованість.
У судовому засіданні позивач позов підтримав.
Відповідач позов не визнав, у своїх запереченнях та його представник Гломозда С.О. у судовому засіданні посилались на те, що на Законом України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів № 1459-3 від 17. 02. 2000 року, була призупинена дія ч. 2 ст. 9 Закону України соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей в частині одержання військовослужбовцями грошової компенсації замість речового майна ( за виш військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішнього розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони Головного управління Міністерства внутрішніх військ України, що використовують цивільний який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).
Вказаний Закон в частині зупинення зазначеної норми не був визнаний не конституційним, зміни у нього не вносились та він підлягав застосуванню та обов`язковому виконанню на території України.
Крім того п. 2 ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців членів їх сімей в частині одержання військовослужбовцями компенсації замість речового майн виключений Законом України № 107 - 6 , від 28. 12. 2007 року" Про Державний бюджет України 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".
Таким чином, позивач не має права на отримання грошової компенсації замість належного речового майна а мав тільки право на отримання речового майна відповідно до норм забезпеченні майном.
Крім того, військова частина № НОМЕР_1 є розпорядником бюджетних коштів відповідного рівня і безпеки вона здійснює видатки на платежі тільки в межах відповідних асигнувань, встановлених на поточний рік. Однак, таких бюджетних асигнувань на виплату грошової компенсації за не отримане речове майно військовій частині № НОМЕР_1 не надходило, тому дії командування військової частини були правомірними, а вимоги позивача не обґрунтованими.
Командування частини не заперечує проти видачі позивачу любого форменного одягу ( речового майна) у сумі вартості цього майна, проти виплати йому грошової компенсації замість не отриманого речового майна заперечує, вважаючи, що виплата грошової компенсації не передбачена законом.
Прохав у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши у справі докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з 04.06.1993 року по 22.12.2009 року ОСОБА_1 , проходив військову службу за контрактом у військовій частині № НОМЕР_1 на посаді контролера спеціальної комендатури та був звільнений зі служби наказом від 22.12.2009 року у зв`язку зі станом здоров`я ( а. с. 11).
Згідно частини 2 ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей, ( в редакції Закону станом на 05. 05 2009 року), військовослужбовці мають право на отримання грошової компенсації замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна в розмірі вартості зазначених предметів.
Як вбачається з матеріалів справи, при звільнені ОСОБА_1 зі служби, командування військової частини йому було видано дві довідки про виплату грошової компенсації замість речового майна, в період з 04.06.1993 року по березень 2000 року, на суму 304 гривні 99 копійок, та в період з 01 березня 2000 року по 22. 12. 2009 року, на суму 6745 гривень 96 копійок, всього на загальну суму 7950 гривень 95 копійок ( а. с. З, 4).
Таку - ж саму заборгованість перед ОСОБА_1 по вартості не отриманого ним речового майна підтвердило командування військової частини і під час розгляду справи ( а. с. 28).
Як вбачається з предмету позову, саме на таку суму вартості речового майна та за ці - ж періоди, заявлений позов ОСОБА_1 про виплату йому грошової компенсації замість речового майна ( а. с. 2).
Щодо посилання відповідача на те, що діючим законодавством не передбачено виплату військовослужбовцям грошової компенсації замість речового майна, то суд знаходить їх обґрунтованими виходячи з наступного.
Так, згідно дії норм права у часі, при вирішення спірних правовідносин, застосовуються ті норма закону, що діяли на час виникнення цих правовідносин.
Конституційний Суд України у п. 2 мотивувальної частини рішення, від 03. 10. 1997 року № 4-зл ( справа про набуття чинності Конституцією) зазначив те, що "конкретна сфера суспільних відносин не може водночас врегульована однопредметними нормативно правовими актами одинакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі нормативно правовий акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього нормативно правового акту. Загальновизнаним є те, що прийняття нового нормативно правового акт.
якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт який діяв Закону у часі раніше та підлягав застосуванню".
Аналізом норм Закону, які повинні застосовуватись до вказаних правовідносин, встановлено те, що на час виникнення спірних правовідносин діяло наступне законодавство Так, частиною 2 статті 9 Закону України, від 20 грудня 1991 року № 2011-12 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, було встановлено те, ще військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки, або за їх бажанням грошову компенсацію замість них у розмірах вартості речового майна та продовольчих пайків.
Вказана норма Закону діяла до 11 березня 2000 року включно.
Таким чином, відповідач повинен був виплатити позивачу заборгованість по компенсації за речове майно, що виникла у нього за період з 04.06. 1993 року по березень 2000 року у сумі 304 гривні 99 копійок ( а. с. 4).
Законом України, від 17 лютого 2000 року № 1459 Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів було призупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-12 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби зовнішньої розвідки України. Державної прикордонної служби України Управління державної охорони та Головного управління Міністерства внутрішніх військ України, шо використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).
З дня набрання цим Законом чинності, тобто з 11 березня 2000 року, він діяв до 01 січня 2007 оку, зміни протягом цього часу до нього не вносились, не конституційними його положення не визнавались.
Законом України, від 03 листопада 2006 року № 328-5 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних Jr а резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори і деяких інших осіб, який набирав чинності з 01 січня 2007 року. Закон України, від 20 грудня 1991 року № 2011-12 Про Соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, був викладений у новій редакції та доповнений статтею 9-1 Продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців" наступного змісту: - "Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.
В той - же час. цей Закон чинності не набрав, оскільки пунктом 59 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-5 Про державний бюджет України на 2007 рік, з метою приведення окремих норм законів у відповідність з цим Законом було зупинено на 2007 рік дію пункту 2 статті 9-І Закону України, від 20 грудня 1991 року № 2011-12 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Положення пункту 59 статті 71 Закону України, від 19 грудня 2006 року № 489-5 "Про державний бюджет України на 2007 рік діяли протягом всього 2007 року зміни у нього не вносились не конституційними Конституційним Судом України його положення не визнавались.
Пунктом 67 розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-6 Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, пункт 2 статті 9- - ж сам: Закону № 2011-12 був виключений.
Рішенням Конституційного суду України, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, у справі з конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ( справа щодо предмету та змісту закону "про державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України ( неконституційним) положення пункту 67 розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року № 107- "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих акт: України, в частині виключення п. 2 ст. 9- 1 Закону № 2011-12, щодо виплати компенсації військовослужбовцям замість речового майна.
Відповідно до ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційними Судом України рішення про їх неконституційність та не підлягають застосуванню.
Тобто відповідач, розпочинаючи з 22 травня 2008 року, повинен був керуватись п. 2 статті 9 Закону України, від 20 грудня 1991 року № 2011-12 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та виплачувати військовослужбовцям на їх прохання грошової компенсацію замість речового майна.
Разом з тим, у період з 11 березня 2000 року по 22 травня 2008 року, не виплачуючи позивачу компенсації замість речового майна, відповідач діяв правомірно та підстав її виплачувати у нього було оскільки у той період діяли не скасовані та не змінені положення Законів України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів, "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та "П державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, речове майно та грошова компенсації за речове майно були передбачені законодавством України, в період з 10 січня 1992 року, тобто моменту введення в дію Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-12 Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей до 11 березня 2000 року (дати набрання чинності Закону України від 17 лютого 2000 року № 1459 "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів та з 22 травня 2008 року, тобто дати ухвалення Конституційним Судом України від 22.05.2008 року, щодо неконституційності положень пункту 67 розділу 2 Закону України від грудня 2007 року № 107-6 Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін деяких законодавчих актів України, в частині виключення п.2 ст.9-1 Закону № 2011-12, щодо виплати компенсації військовослужбовцям замість речового майна.
Тобто відповідач, повинен був виплачувати позивачу грошову компенсацію замість речового майна в періоди з 04.06.1993 року ( з моменту його прийому на службу) до 11 березня 2000 року, та г 22 травня 2008 року по 22 грудня 2009 року (тобто по момент його звільнення зі служби).
Відповідно довідки - розрахунку вартості речового майна не отриманого ОСОБА_1 , його вартість за період з 04.06. 1993 року по 01 березня 2000 року становить 304 гривні 99 копійок ( а. с. 4 ).
Відповідно аналогічної довідки, вартість не отриманого ним майна, в період з 22 травня 2СН4| року по 22 грудня 2009 року, становить 1715 гривень 68 копійок ( а. с. 39).
Таким чином, загальна вартість не отриманого позивачем речового майна за ці періоди складе 304, 99 + 1715, 68 = 2020 гривень 67 копійок.
Сума вартості не отриманого позивачем речового майна за вказані періоди сторонами оспорюється.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, про порушення відповідачем прав позивач ОСОБА_1 , щодо відмови виплати грошової компенсації замість не отриманого речового майна вказані періоди.
Визнаючи спосіб, у який підлягає поновленню порушене право позивача на отримання гро компенсації замість не отриманого речового майна, суд вважає за необхідне відповідно до по. ч. 2 ст. 11, ст. 162 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним бездіяльність відповідача в частині не виконання ним з 04.06. 1993 року по 01 березня 2000 року 22.05.2008 року по 22. 12. 2009 року приписів частини 2 ст. 9 ( в редакції від 20 грудня 1991 п. 2 статті 9-1 ( в редакції від 03 листопада 2006 року) Закону України від 20 грудня 1991 2011-12 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та стягну нього на користь позивача не виплачену суму заборгованості замість речового майна у розмірі 2 гривень 67 копійок, відмовивши у іншій частині його позову.
Керуючись ст. ст. 8, 19, 46 Конституції України, ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей ( в редакції від 20 грудня 1991 року). п. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" редакції від 03 листопада 2006 року), ст. 8-11, 71, 94, 99-100, 160-163 КАС України, суд ,
ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, щодо не виконання приписів ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей ( в редакції від 20 грудня 1991 року) та п. 2 ст. 9- 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та члени їх сімей ( в редакції від 03 листопада 2006 року) , стосовно відмови виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію замість не отриманого речового майна за періоди з 04.06. 199І року по 01 березня 2000 року та з 22.05.2008 року по 22.12.2009 року.
Стягнути з Військової частини № НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, на користь ОСОБА_1 , не виплачену йому грошову компенсацію замість не отриманого речового майна за періоди 04.06. 1993 року по 01 березня 2000 року та 22.05.2008 року по 22. 12. 2009 року у загальній сумі 2020 ( дві тисячі двадцять) гривень 67 копійок.
В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 гривень 50 копійок судового збору.
Постанова може бути оскаржена в Харьківський Апеляційний адміністративний суд, через Шосткинський міськрайсуд, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня складання постанови у повному обсязі, поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження в порядку визначеному ч. 5 ст. 186 КАС України.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву не було подано. Якщо було подано заяву, а апеляційна скарга не була подана у строк встановлений законом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У раз: оскарження постанови, якщо вона не була скасованою, вона набирає законної після перегляду справи, апеляційним судом.

Суддя: М.О. Євтушенко.