Справа № 805/4913/16-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року справа №805/4913/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар Чернявська К.Г.

за участю представників:

позивача ОСОБА_4 службове посвідчення № 042810 від 15.04.2016 року

представника пенсійного органу ОСОБА_5 довіреність від 14.12.2017 року № 26681/08

відповідача ОСОБА_6 довіреність від 10.01.2017 року № б/н

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року у справі № 805/4913/16-а за позовом Керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Лівобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Керівник Маріупольської місцевої прокуратури №2 Донецької області в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 65 441,99 грн.

Постановою від 07 лютого 2017 року Донецький окружний адміністративний суд, задовольнив позовні вимоги керівника місцевої прокуратури.

Стягнув з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» (ідентифікаційний код: 87500, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Станіславського, будинок 9) на користь Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя (ідентифікаційний код: 23336748, місцезнаходження: 87502, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Перемоги, будинок 16) заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 65 441 (шістдесят пять тисяч чотириста сорок одна) гривня 99 (девяносто девять) копійок.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу в якій пославшись на протиправність постанови суду першої інстанції просив скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року, та прийняти нову постанову якою відмовити позивачу у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги та додаткових пояснень до неї зазначив, що подані позивачем розрахунки є одностороннім документом, складеним позивачем, дані розрахунки не містять підписів отримувачів коштів, не містять посилання на конкретні банківські документи, які б свідчили про те, що зазначені в розрахунках кошти були фактично отримані, а тому підприємство має відшкодовувати тільки фактично понесені витрати, тобто фактично виплачені пенсіонерам кошти. Також зазначає, що позивач надав докази фактично понесених витрат лише громадянки ОСОБА_8, та жодні інші докази фактичної сплати песійних виплат на користь пенсіонерів в матеріалах справи відсутні. Вважає, що на сьогодні немає підстав для відшкодування відповідних платежів за рахунок відповідача, оскільки згідно підпункту 2 розділу XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 IV, цей обовязок існував до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди. Також вважає, що заявлені вимоги позивача суперечать правовим висновкам Верховного Суду України. Зазначає, що Верховний Суд України розглядав справи аналогічної категорії, і робив відповідні правові висновки, які є обовязковими відповідно до ст. 244-2 КАС України (чинний до 15.12.2017 року). Посилається зокрема на постанову Верховного Суду України від 29.05.2012 року у справі № 21-68а12 в якій зазначено, що територіальні управління пенсійного Фонду України зобовязані надсилати розрахунки боржникам по пільгових пенсіях, а також повідомляти про перераховані пенсії, що свідчить про обовязок підприємств відшкодовувати основний розмір пенсій в повному обсязі, в тому числі перераховані пенсії, а не відповідно до протоколів про призначення пенсії, адже згідно пунктом 6.4 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» від 19.12. 2003 року № 21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів ПФУ щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 IV які надсилаються підприємствам до 20 числа поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Робить висновок про те, що звертаючись до суду із вимогою про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за березень 2017 року включно, позивач був зобовязаний довести належними доказами те, що грошові кошти у сумі 65441,99грн. в дійсності були не тільки перераховані на користь фізичних осіб, а й виплачені їм в дійсності чи то через відділення поштового звязку, чи то через поточні рахунки у банках, чи то у будь який інший спосіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 11 ст. 195 та ч.1 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги на задоволенні якої наполягав. Представник позивача та пенсійного органу проти доводів апеляційної скарги заперечував, зазначив, що мотиви та підстави апеляційної скарги щодо скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції є безпідставними та необґрунтованими, постанова Донецького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року прийнята відповідно вимог чинного законодавства України, а тому апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Спірним питанням даної справи є правомірність стягнення з Товариства суми заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2.

При прийнятті спірного судового рішення суд першої інстанції виходив з того, що на Товариство покладено обовязок відшкодування управлінню Пенсійного фонду фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій відповідно до норм чинного законодавства.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ПуАТ «МГК» зареєстроване у якості юридичної особи, ідентифікаційний код: 05394618, місцезнаходження: 87500, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Станіславського, будинок 9, про що витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20902725 від 21.07.2015 року.

З витягу з реєстру страхувальнику випливає, що відповідач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя

Відповідачу направлені та вручені повідомлення про розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме: : - №15246/05 від 04.07.2016 року (липень 2016р.) на загальну суму 33855,25 грн., у тому числі перерахунок за 2015 року. у розмірі 1047,86 грн.; - №19577/05 від 04.08.2016 року (серпень 2016р.) на загальну суму 31 586,74 грн.

Вказані повідомлення отримані відповідачем 19.07.2016 року. та 09.08.2016 року., про що свідчать копії відповідних повідомлень про вручення поштового відправлення.

До справи надані відповідні розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»:

- з 2016 року вх.№262/02 від 21.01.2016 року на суму 441,12 грн. (ОСОБА_9М.) (том 1 а.с.149);

- з 2016 року вх.№115/02 від 14.01.2016 року на суму 1451,54 грн. (ОСОБА_10, ОСОБА_8А.);

- з липня 2016 року від 04.07.2016 року №15246/05 на суму 30 914,73 грн. (ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38Б.) (том 1 а.с. 64-66);

- з серпня 2016 року від 04.08.2016 року №19577/05 грн. на суму 29 747,67 грн. (ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38Б.) (том 1, а.с. 88-90).

Також, до суду надано підписаний сторонами акт № 122 від 17.06.2016 року звірки розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за 2015 року., за яким до корегування фактичних витрат за 2015 року підлягає сума у розмірі 1047,86 грн.

З наданих позивачем відомостей щодо нарахування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» у розрізі пенсіонерів по підприємству, письмових пояснень позивача від 31.01.2017 року №3408/11 та доданого до цих пояснень розрахунку суми позову випливає, що сума заборгованості зменшена на 53,59 грн. по пенсійній справі ОСОБА_39

Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості у заявленому розмірі позовних вимог документально підтверджено.

До суду наданий супровідний лист відповідача від 30.06.2016 року № 324 щодо надіслання вказаного акта як узгодженого, а також лист відповідача вих.№ 354 від 25.07.2016 року щодо відкликання підпису на акті звірки з підстав незгоди наявності обовязку відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2.

Згідно з доданими до позовної заяви розрахунками заборгованості відповідач має заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 за період липень 2016 року - серпень 2016 року, з урахуванням корегування фактичних витрат за 2015 року, у загальному розмірі 65 441,99 грн.

Наявність у відповідача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком 2 у заявленому розмірі позовних вимог підтверджується відповідними витягом з картки особового рахунку платника відповідача (том 3 а.с. 3-4, 55-58).

Відповідно до пп.1 п.4 Положення «Про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014р. N 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015р. за №41/26486, встановлено, що управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує додержання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення.

Згідно з пп.9 п.4 зазначеного Положення, управління Фонду здійснює стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів.

Відповідно до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) окремим категоріям працівників залежно від умов праці за результатами атестації робочих місць можуть призначатися пенсії за рахунок коштів підприємств та організацій, але не раніше ніж за 5 років до досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону;

3) особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії призначаються за нормами цього Закону, виходячи з вимог віку та стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Таким чином, обовязок відшкодування підприємством фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій встановлений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Верховний Суд України у постанові від 26.01.2016 року № 21-1756а15 зазначив, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам відповідно до пунктів «б» та «з» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII за списком № 2, покриваються підприємствами та організаціями.

Відповідно до п.6.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663, передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники, про що зазначено в п. 6.3 вказаної Інструкції.

Пунктами 6.4 та 6.7 Інструкції передбачено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону № 1058 IV (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерт пенсіонера, зміна місця проживання та ін.) органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Колегія суддів зазначає, що Інструкція не містить обовязків управління, надсилати на адресу підприємств відривні талони, банківські відомості, платіжні доручення.

Разом з тим підприємства мають сплачувати визначену у розрахунках суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, без надання органами Пенсійного фонду України доказів перерахування коштів певним пенсіонерам. Якщо підприємство вважає, що такі розрахунки складенні з порушенням вимог законодавства, воно мають право оскаржити такі розрахунки у судовому порядку. Проте, до суду не надано відомостей щодо оскарження ПуАТ «МГК» розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, колегія суддів зазначає, що обґрунтованість вимог щодо стягнення з ПуАТ «МГК» витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 за попередні періоди підтверджена постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2015 року у справі № 805/3472/15-а та постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27.10.2015 року № 805/4018/15-а, які набрали законної сили.

Верховний Суд України у постанові від 25.11.2015 року № 21-3122а15 дійшов висновку, що в разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини пятнадцятої статті 106 Закону № 1058-IV.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем доведено факт належності всіх пенсіонерів, які працювали за Списком № 2 та надано докази того, що пенсійні виплати були дійсно виплачені пенсіонерам, при цьому законодавством не вимагається від позивача перевірки особистого отримання пенсіонерами перерахованих їм пенсій.

Враховуючи встановлені по справі обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте із дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Повний текст постанови буде складений 20 грудня 2017 року.

Керуючись ст. 195, ст. 250, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст. 321, 322, ч.1 ст.325, стст.327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року у справі № 805/4913/16-а за позовом Керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Лівобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року у справі № 805/4913/16-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду може бути оскаржено до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_3