Справа № 804/6497/16
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2017 рокусправа № 804/6497/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Семененка Я.В.

судді: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року (суддя Кононенко О.В., дата складання повного тексту 17.11.2016р.) у справі №804/6497/16 за позовом Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и В:

Державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 (49000, м. Дніпро, пр. Слобожанський, б. 1, кв. 244, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь державного бюджету податковий борг в сумі 31369 грн. (тридцять одна тисяча триста шістдесят девять) грн. 56 коп. В обгрунтування заявлених вимог контролюючий орган посилався на те, що відповідач має податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування, який у добровільному порядку відповідач не сплачує.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року позов задоволено. Постанова суду мотивована тим, що позивачем надані належні докази, які свідчать про податкову заборгованість ОСОБА_1 у розмірі 31369,56 грн., яка в добровільному порядку відповідачем не сплачується.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне дослідження судом обставин та доказів у справі, просив скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на підстави виникнення податкового боргу, стягнення якого є предметом спору у цій справі. Так, заявник апеляційної скарги вказує на те, що податковий борг виник внаслідок винесення податковою службою необґрунтованого податкового повідомлення-рішення, яким відповідачу збільшено грошове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування. За позицією відповідача, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки зазначеному податковому повідомленню-рішенню, у звязку з чим суд дійшов безпідставного висновку про обґрунтованість заявленого позову.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017

року провадження у справі було зупинено до призначення законного представника ОСОБА_1 за наслідками розгляду справи про визнання недієздатною.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.10.2017р. (справа №199/8576/16-ц) ОСОБА_1 визнано недієздатною; встановлено над ОСОБА_1 опіку; опікуном призначено ОСОБА_2.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2017 року провадження у справі поновлено.

ОСОБА_2 залучено до участі у справі як законного представника ОСОБА_1.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що податковий борг, стягнення якого є предметом спору у справі, виник внаслідок наступного.

Так, посадовими особами ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_1, яка протягом 2012-2013 років отримувала дохід у вигляді додаткового блага, з якого при нарахуванні не утримувався податок на доходи фізичних осіб, за результатами якої складений акт від 15.04.2016р. №1233/04-61/1304/НОМЕР_1 (а.с.6-8).

На підставі вищезазначеного акту, ДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 29.04.2016р. №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 31 369 грн. 56 коп.

Дане рішення направлено відповідачу засобами поштового звязку 29.04.2016р. та отримано останнім 05.05.2016р. (а.с.10).

Таким чином, за розрахунками ДПІ, станом на день подання позову до суду, за відповідачем обліковувався податковий борг у розмірі 31 369 грн. 56 коп.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи заявлені вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт наявності податкової заборгованості є доведеним, що є достатньою підставою для стягнення суми податкового боргу, з огляду на вжиті податковим органом заходи щодо погашення податкової заборгованості (направлення податкової вимоги).

Як вбачається з апеляційної скарги відповідач, не заперечуючи розміру податкового боргу та підстав його виникнення, вказує на те, що у позивача були відсутні правові підстави для збільшення відповідачу грошового зобовязання шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення від 29.04.2016р. №. Тобто, підставою для скасування постанови суду першої інстанції відповідачем зазначено обставини, які на його думу свідчать про неправомірність винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення, яким ОСОБА_1 збільшено грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Такі доводи заявника апеляційної скарги, на думку колегії суддів, не спростовують обґрунтованість висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідачем не розпочиналася процедура адміністративного та судового оскарження вищезазначеного повідомлення-рішення, у звязку з чим сума заборгованості набула статусу податкового боргу.

Таким чином, оскільки грошове зобовязання, яке визначене контролюючим органом, набуло статусу податкового боргу, то суд першої інстанції правильно вказав на наявність правових підстав для звернення контролюючим органом з позовом до суду про стягнення такого податкового боргу.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що з огляду на порядок узгодження податкових зобовязань, які визначені контролюючим органом, у межах цієї справи не може бути надано оцінку правомірності прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення, яким визначено грошове зобовязання, оскільки така оцінка рішенню контролюючого органу може бути надана лише під час безпосереднього оскарження рішення в адміністративному чи судовому порядку.

Отже, оскільки встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідачем не розпочиналася процедуру оскарження податкового повідомлення-рішення від 29.04.2016р. №, то доводи заявника апеляційної скарги про необґрунтованість заявленого позову, в контексті неправомірності визначення контролюючим органом податкових зобовязань, є безпідставними.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що встановивши обставини справи, які свідчать про наявність у відповідача податкового боргу, який у добровільному порядку останнім не сплачується, та прийнявши до уваги заходи, які вживалися ДПІ щодо погашення податкового боргу (направлення податкової вимоги), суд першої інстанції, враховуючи повноваження ДПІ, які визначено п.95.1 95.3 ст.95 ПК України, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст..ст.316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року по справі №804/6497/16 без змін.

Постанова набирає законної сили з 19.12.2017р. та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 19.12.2017р.

Повне судове рішення складено 20.12.2017р.

Головуючий суддя: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк