Справа № 220/944/17
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року справа №220/944/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області на постанову Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 жовтня 2017 року (повний текст складено 07 листопада 2017 року в смт. Велика Новосілка Донецької області Великоновосілківського району) у справі № 220/944/17 (суддя І інстанції Яненко Г.М. ) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Великоновосілківського районного суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі, у якому просив визнати дії УПФУ у Великоновосілківському районі Донецької області протиправними, скасувати рішення від 4 січня 2017 року №1 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язати вчинити певні дії.

Вимоги позивача мотивовано тим, що оспорюваний акт субєкта владних повноважень прийнято з порушенням та без урахування фактичних обставин справи.

Постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 жовтня 2017 року у справі № 220/944/17 позов задоволено. Визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах. Скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області від 04.01.2017 року № 1 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи:

- з 21.07.1988 по 20.09.1988, з 18.12.1989 по 26.02.1990 гірником очисного вибою підземним з повним робочим днем під землею, з 18.09.1990 по 31.12.1992, з 21.01.1993 по 24.08.1993 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею, з 25.08.1993 по 11.01.1994 помічником начальника дільниці видобувної з повним робочим днем під землею, з 10.02.1995 по 18.07.2001 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею, з 18.07.2001 по 31.08.2001 підземним помічником начальника дільниці в ДП "Шахтарськантрацит" ВП "Шахтуправління імені 17 партз'їзду" з повним робочим днем під землею; - з 14.12.2005 по 30.09.2006 підземним гірником з повним робочим днем під землею, з 01.10.2006 по 14.02.2008 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею, з 15.02.2008 по 31.03.2009 заступником директора з охорони праці ТОВ «Вуглесервіс»; - з 28.09.2009 по 28.02.2010 гірником очисного вибою в ВП «Шахта «Постніківська-2» ДП «Дирекція з реструктуризації шахтного фонду» з повним робочим днем під землею; - з 21.05.2010 по 15.02.2012 гірником очисного вибою в ТОВ «Донрозробка» з повним робочим днем під землею. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області призначити, нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 28.12.2016 року відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що видача уточнюючих довідок на підтвердження виконання ОСОБА_1 робіт, що дають право на пенсію на пільгових умовах, підприємствами, зареєстрованими на непідконтрольній Українській владі території, а тому не створюють правових наслідків і не можуть бути взяті органом Пенсійного фонду до уваги.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 28 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до управління ПФУ Великоновосілківського району Донецької області із заявою про призначення йому пенсії за віком.

Згідно тредової книжки ОСОБА_1 останній, працював:

- відповідно до запису № 1 від 21.07.1988 року прийнятий до ДН «Шахтарськантрацит» ВП «Шахтоуправління імені 17 партзїзду» гірником очисного вибою 5 розряду підземним з повним робочим днем під землею на підставі наказу № 131к від 21.07.1988;

- відповідно до запису № 2 від 20.09.1988 року звільнений у звязку із закінченням виробничої практики на підставі наказу № 179к від 20.09.1988;

- відповідно до запису № 3 від 18.12.1989 року прийнятий до ДН «Шахтарськантрацит» ВП «Шахтоуправління імені 17 партзїзду» гірником очисного вибою підземним з повним робочим днем під землею на підставі наказу № 240к від 19.12.1989;

- відповідно до запису № 4 від 26.02.1990 року звільнений у звязку із закінченням виробничої практики на підставі наказу № 44к від 26.02.1990;

- відповідно до запису № 8 від 18.09.1990 року прийнятий до ДН «Шахтарськантрацит» ВП «Шахтоуправління імені 17 партзїзду» гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею на підставі наказу № 167к від 17.09.1990;

- відповідно до запису № 9 від 31.12.1992 року звільнений за власним бажанням на підставі наказу № 159к від 31.12.1992;

- відповідно до запису № 10 від 21.01.1993 року прийнятий до ш/у «Постниковське» к/с «Шахтарськуголь» гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті на підставі наказу № 36к від 21.01.1993;

- відповідно до запису № 11 від 25.08.1993 року переведений помічником начальника дільниці видобувної на підставі наказу № 326к від 25.08.1993;

- відповідно до запису № 12 від 11.01.1994 року звільнений за власним бажанням на підставі наказу № 120к від 02.03.1994;

- відповідно до запису № 13 від 10.02.1995 року прийнятий до ДН «Шахтарськантрацит» ВП «Шахтоуправління імені 17 партзїзду» гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею на підставі наказу № 15к від 10.02.1995;

- відповідно до запису № 14 від 18.07.2001 року переведений помічником начальника дільниці з повним робочим днем під землею на підставі наказу № 659 від 17.07.2001;

- відповідно до запису № 15 від 31.08.2001 року звільнений за власним бажанням на підставі наказу № 108к від 10.09.2001;

- відповідно до запису № 16 від 14.12.2005 року прийнятий до ш/у ТОВ «Вуглесервіс» підземним гірником з повним робочим днем під землею на підставі наказу № 51/к від 16.12.2005;

- відповідно до запису № 17 від 01.10.2006 року переведений гірничим майстром з повним робочим днем під землею на підставі наказу № 42/к від 01.10.2006;

- відповідно до запису № 18 від 15.02.2008 року призначений заступником директора з охорони праці на підставі наказу № 4/к від 15.02.2008;

- відповідно до запису № 19 від 31.03.2009 року звільнений за власним бажанням на підставі наказу № 19/к від 31.03.2009;

- відповідно до запису № 20 від 28.09.2009 року прийнятий до ВП «Шахта «Постніківська-2» ДП «Дирекція з реструктуризації шахтного фонду» гірником очисного вибою 5 розряду на дільницю №1 з повним робочим днем під землею на підставі наказу № 99к від 28.09.2009;

- відповідно до запису № 21 від 28.02.2010 року звільнений за власним бажанням на підставі наказу № 23к від 01.03.2010;

- відповідно до запису № 22 від 21.05.2010 року прийнятий до ТОВ «Донрозробка» гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею на підставі наказу № 19/к від 21.05.2010;

- відповідно до запису № 23 від 15.02.2012 року звільнений за власним бажанням на підставі наказу № 18-к від 15.02.2012.

Позивачем також надано докази проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року. А саме:

- копію наказу від 15.10.1995 №133/к «Про атестацію робочих місць»;

- копію наказу від 15.10.2000 №102/к «Про атестацію робочих місць»;

- копію наказу від 03.12.2005 №11 «Про підсумки проведення атестації робочих місць за умовами праці»;

- копію наказу та додатку №1 до наказу від 19.03.2010 №16/1 «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці для пенсійного забезпечення по списку №1»;

- копію наказу від 03.08.2010 № 66 «Про проведення атестації робочих місць щодо умов праці»;

- копію додатку 1 до наказу №66 від 03.08.2010 «Список №1 по ВП «Шахта «Постніківська-2» ДП «Дирекція з реструктуризації шахтного фонду».

Також надано до УПФ в Великоновосілківському районі уточнюючі довідки, видані ДП «Шахтарськантрацит» ВП «Шахтоуправління імені 17 партзїзду» від 09.09.2014 № 1675К, № 1676К та довідки ТОВ «Вуглесервіс» від 10.07.2014 № 46, за змістом яких заявник виконував роботи, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

04 січня 2017 року органом Пенсійного фонду прийнято рішення №1 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії через відсутність підстав, оскільки довідки, видані ДП «Шахтарськантрацит» ВП «Шахтоуправління імені 17 партзїзду» від 09.09.2014 № 1675К та № 1676К та довідки ТОВ «Вуглесервіс» від 10.07.2014 № 46 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії видано підприємствами, що знаходиться на території, на якій органи державної влади не здійснюють свої повноваження та згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII, є недійсними і не створюють правових наслідків.

За змістом рішення, на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу пільговий стаж роботи з урахуванням наявних в них відомостей про спеціальний стаж та наказу про проведення атестації робочих місць, до пільгового стажу враховано тільки період роботи з 01.01.2011 по 15.02.2012 в ТОВ «Донрозробка», який склав 1 рік 01 місяць 15 днів, що не дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Неможливість захистити свої права у інший спосіб стало підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_2, який працював на ДП «Шахтарськантрацит» ВП «Шахтоуправління імені 17 партзїзду» пояснив, що разом із ним у відповідні періоди працював ОСОБА_1 і був зайнятий вугледобуванням із повним робочим днем під землею.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_3 також працював із ОСОБА_1, та у 2009 році вийшов на пенсію на пільгових умовах. ОСОБА_3 підтвердив, що ОСОБА_1 у відповідні періоди працював підземним гірником з повним робочим днем під землею.

Згідно статті 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно, рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції "Про захист прав людини та основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пункті 34 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України" зазначено, що поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві. Питання, яке має бути розглянуто, стосується того, наскільки обставини справи, що розглядається в цілому давали заявникові право на майновий інтерес, захищений статтею 1 Першого протоколу.

Тобто, майно у визначенні Першого протоколу до Конвенції охоплює як власне майно, так і майнові права - належні до виплати кошти, відповідно до національного законодавства.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Змістом зобов'язань за ст. 13 Конвенції вимагається щоб захист був "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

У кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет міжнародного договору за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права для вирішення конкретного спору.

У рішенні «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73), Європейський суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Частиною 2статті 19 Конституції Українизакріплено обов'язок органів державної влади та їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією Українита Законами України.

Статтями 22,92 Конституції Українивизначені права і свободи людини і громадянина, гарантії прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають право працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до п.1статті 45 Закону № «Про пенсійне забезпечення», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає з днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося на пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За приписами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженогопостановою КабінетуМіністрівУкраїни від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637) основнимдокументом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі іншихдокументів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівниківвід29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище,ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі таінші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записивтрудовійкнижці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного,синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткоюзапис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно із п. 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, для підтвердження пільгового стажу роботи необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Пункотом 20 Порядку № 637 передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Відповідно до абз. 7 п. 20 Порядку № 637, у разі, коли підприємства, установи організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з Додатком до Розпорядження № 1275-р від 02 грудня 2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів Україні», м. Шахтарськ, де знаходиться ДН «Шахтарськантрацит» ВП «Шахтоуправління імені 17 партзїзду» та м. Торез, де знаходиться ТОВ «Вуглесервіс», входить до переліку населених пунктів, де проводиться антитерористична операція.

Відповідно до постанов правління Пенсійного фонду України (далі ПФУ) № 7-6 від 10.06.2004 року «Про затвердження Порядку формування і подачі органам ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування», № 26-1 від 05.11.2009 року «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», № 22-2 від 08.10.2010 року «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та № 25-2 від 03.12.2013 року «Про визнання такою, що втратила чинність, постанови правління ПФУ від 08.10.2010 року № 22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено код підстав для обліку спец стажу за № ЗП3013А1 - для застрахованих осіб, які є працівниками, що зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, код за № ЗП3014А4 - для інженерно-технічних працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах.

Тобто, при здачі звітів страхувальниками до органів ПФУ вказувалося, що страхові внески за позивача вносилися за вищевказаними професіями за відповідними кодами, що в свою чергу відповідає положенням ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено Постановою КМУ (далі - Порядок № 442), відповідно до якого основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 2 Порядку № 442 встановлено, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до п. 1 Порядку № 442 атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно п. 4 Порядку № 442 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Пунктами 8, 9 Порядку № 442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Стосовно посилань відповідача на те, що управління не може зарахувати до спеціального стажу період роботи позивача у зв'язку з знаходженням роботодавця позивача на тимчасово непідконтрольній Україні території, слід зазначити наступне.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамкахсвоєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язанівраховуватипрактику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашкутаінші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно достатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена врішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законноюВладою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Слід зазначити, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову, через неможливість перевірки достовірності пільгового характеру роботи, у зв'язку з знаходженням підприємств на території, непідконтрольній Українській владі та не перереєстрації його на території підконтрольній Українській владі.

Статтею 46 Конституції України кожному громадянину гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Колегія суддів вважає, що дії управління при відмові у призначенні пенсії позивачу є непропорційними заявленій легітимній меті (підтвердження спеціального характеру роботи позивача), тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, адже відповідач у даному випадку не врахував те, що позивач позбавлений можливості надати додаткові докази на підтвердження свого пільгового стажу, оскільки всі первинні документи залишились на тимчасово окупованій території.

В той же час, виконання робіт, які дають право на отримання пенсії на пільгових умовах підтверджується записами в трудовій книжці, наказами про проведення атестації робочих місць, наявними у справі архівними довідками та поясненнями свідків.

Крім іншого, позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1 від 04 січня 2017 року.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи індивідуального акта, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Оскільки саме рішення №1 від 04 січня 2017 року породжує для позивача певні правові наслідки у вигляді відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно дост.14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», висновки цього рішення є обов`язковими для позивача, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення підлягає скасуванню.

Станом на дату звернення, ОСОБА_1 виповнилось пятдесят років, наданими суду документами та поясненнями свідків, підтверджено виконання ним робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умова, а тому, позовні вимоги слід задовольнити.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області на постанову Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 жовтня 2017 року у справі № 220/944/17 - залишити без задоволення.

Постанову Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 жовтня 2017 року у справі № 220/944/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

ОСОБА_4