Справа № 805/3787/17-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 р. Справа № 805/3787/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» про стягнення заборгованості по відшкодуванню пільгових пенсій по списку №2 в сумі 210 451,44 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Селидовське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю " Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська" про стягнення заборгованості по відшкодуванню пільгових пенсій по списку №2 за період з липня 2017 року по вересень 2017 року в сумі- 210 451,44 гривень.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що п. 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та п. 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663, передбачено порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у розмірі 100 % від фактичних витрат на виплату і доставку зазначених пенсій. На виконання вимог Закону № 1058-IV, на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій по працівниках Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» позивачем були надіслані на адресу відповідача розрахунки з відшкодування Управлінню суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за Списком №2 за липень- вересень 2017 року в сумі 210 451,44 грн. Проте, суми, що підлягають сплаті та зазначені в розрахунках, на рахунок Управління не надійшли.

Представник відповідача надав до суду заперечення на адміністративний позов, обґрунтовуючи тим, що станом на 01 листопада ТОВ « ЦЗФ « Селидівська» було сплачено заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за Списком №2 за липень- вересень 2017 року в сумі 210 500,00 грн, що підтверджуеться платіжними дорученнями, які додаються.

Представники сторін, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились (т.2 а.с.80-81).

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Селидівська (; 85400, Донецька обл., місто Селидове, вул..Миру , б. 34) зареєстровано 28.11.2001 року, в якості юридичної особи, що підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 15.11.2017 року (т.2 а.с.23-25).

Колишні працівники Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» : ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8,ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11,ОСОБА_12,ОСОБА_13,ОСОБА_14,ОСОБА_15,ОСОБА_16, ОСОБА_17В,. ОСОБА_18,ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,ОСОБА_22,ОСОБА_23,ОСОБА_24,ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,ОСОБА_29,ОСОБА_30,ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33,ОСОБА_34, ОСОБА_35,ОСОБА_36, ОСОБА_37., ОСОБА_38,ОСОБА_39,ОСОБА_40, ОСОБА_41,ОСОБА_42,ОСОБА_43,ОСОБА_44,ОСОБА_45, ОСОБА_46,ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49,ОСОБА_50,ОСОБА_51,ОСОБА_52, ОСОБА_53,ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56,ОСОБА_57,ОСОБА_58, ОСОБА_59 перебували на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримували пенсію за віком, призначену на пільгових умовах за Списком №2, що підтверджено протоколами (розпорядженнями) про призначення пенсії з розрахунком трудового стажу (т.1 а.с 50,60-136).

Управлінням Пенсійного фонду України за липень- вересень 2017 року були здійснені витрати на виплату і доставку працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №2, на загальну суму 210 451,44 грн., що підтверджується виписками пенсійного фонду , щодо зарахування пенсії на поточні рахунки в АТ « Ощадбанк» та відривними талонами поштових відділень ( т.1 а. с. 138-250, т.2 а.с. 1-10).

На виконання приписів діючого законодавства позивачем на адресу відповідача за зазначений період часу були направлені для відшкодування розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за Списком №2, по працівникам підприємства (т.1 а.с.32-49).

Відповідачем вказані у розрахунках витрати УПФУ станом на 01 листопада 2017 року сплачені, що підтверджується платіжним дорученням № 1589 від 28 липня 2017 року з призначенням платежу « льготная пенсия за июль 2017 г. ст.13 ЗУ о ПФ» у сумі 70 700,00 грн. (т.2 а.с.32), платіжним дорученням № 1797 від 30 серпня 2017 року з призначенням платежу «льготная пенсия за август 2017 г. ст.13 ЗУ о ПФ» у сумі 70 700,00 грн. ( т.2 а.с.30) та платіжним дорученням № 1954 від 29 вересня 2017 року з призначенням платежу «льготная пенсия за сентябрь 2017 г. ст.13 ЗУ о ПФ» у сумі 69 100,00 грн. ( т.2 а.с.31).

Підтвердження надходження коштів до УПФУ відображено у картці особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за Списком №2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» ( т.2 а.с.75-76).

Відповідно до додаткових пояснень Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області змінено призначення платежів відповідача, що мали місце 28 липня 2017 року у сумі 70 700,00 грн. (т.2 а.с.32), 30 серпня 2017 року у сумі 70 700,00 грн. ( т.2 а.с.30) та 29 вересня 2017 року у сумі 69 100,00 грн. Так, у липні 2017 року за листопад 2016 року , у серпні 2017 року за січень 2017 року, у вересні 2017 року за квітень 2016 року ( т.2 а.с.84-89).

При прийнятті рішення по справі суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести облік платників єдиного внеску, забезпечувати збір та ведення обліку страхових коштів, контролювати повноту та своєчасність їх сплати, вести Державний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування та виконувати інші функції, передбачені законом.

Таким чином, позивач у справі орган владних повноважень, який виконує у спірних правовідносинах владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Як встановлено судом під час розгляду справи, працівникам відповідача правомірно призначена та виплачена пенсія відповідно до п. б-з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

На момент набрання чинності Закону № 1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, було врегульовано Законом України Про збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР).

Згідно абз. 4 п.1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених п.п. 1 та 2 ст. 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів б-з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно абз. 3 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 400/97-ВР встановлена ставка збору у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абз. 4 п. 1 ст. 2 цього Закону. Оскільки судом встановлено, що спір стосується стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту б-з ч. 1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, суд вважає, що на відповідача у справі покладений обов'язок щодо покриття витрат на виплату та доставку пенсій таким особам.

Відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та Закону № 400/97-ВР розроблена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 (далі Інструкція 21-1).

Згідно п. 6.4 вказаної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року протягом десяти днів з новопризначених пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено п. 6.7 Інструкції.

За поясненнями позивача, Селидовським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області на підставі п. 5.4 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року № 21-2, зареєстрованого в Мінюсті 27 жовтня 2010 року за № 988/18283 (далі Порядок № 21-2), призначення вказаних платежів в іншій сумі було змінено та гроші зараховані в рахунок погашення заборгованості за періоди, що передували липню-вересню 2017 року (т.2 а.с. 84-89).

При вирішенні питання щодо правомірності/неправомірності зміни позивачем призначення платежів відповідача з оплати фактичних витрат управління на виплату і доставку пільгових пенсій, та зарахування ним отриманих коштів в рахунок погашення заборгованості товариства з відшкодування таких витрат, що виникла раніше, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI).

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 6 цього Закону платник єдиного внеску зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобовязані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч.ч. 2, 3 ст. 25 Закону № 2464-VI).

При цьому за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення (ч. 6 ст. 25 Закону № 2464-VI).

Відповідно до ст. 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком незалежно від останнього місця роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Як вже зазначалось судом, згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788 -ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 6 Інструкції 21-1, яка регулює Порядок відшкодування фактичних витрат з виплати та доставки пенсій, передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до ПФУ зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (п. 6.7 Інструкції).

Проаналізувавши наведені вище приписи положень Законів України №№ 1788-ХІІ, 2464-VI, 1058-IV та Інструкції № 21-1, суд дійшов висновку, що право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано управлінню Пенсійного фонду України лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею.

Відповідно, зміна позивачем призначення платежів відповідача, що здійснено останнім за платіжним дорученням № 1589 від 28 липня 2017 року (т.2 а.с.32), платіжним дорученням № 1797 від 30 серпня 2017 року ( т.2 а.с.30) та платіжним дорученням № 1954 від 29 вересня 2017 року ( т.2 а.с.31), -є неправомірною.

Аналогічний правовий висновок викладено і у постанові Верховного Суду України від 2 червня 2015 року у справі № 21-166а15.

Суд відхиляє доводи представника позивача щодо правомірності зміни призначення платежу відповідно до п. 5.4 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року № 21-2, враховуючи наступне.

Як вбачається з зазначеного пункту операції здійснюються в картках особових рахунків платників у хронологічному порядку. Облік надходження сум платежів у картках особових рахунків платників здійснюється в порядку календарної черговості настання строків сплати відповідних сум платежів.

Відповідно до преамбули Порядку № 21-2 він затверджений відповідно до ст. 12 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та Законів України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" та п. 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року № 1261, а згідно п. 1.2 цим Порядком установлюється механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, сум штрафів та пені, що застосовуються до платників, на яких покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, регресних вимог, адміністративних штрафів.

Таким чином, Порядок № 21-2, по-перше, регулює питання, повязані із порядком відображення в особовій картці платника надходження відповідних платежів, а не питання, повязані із порядком відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, які врегульовані Інструкцією № 21-1, по-друге, цим Порядком врегульовані питання відображення органами Пенсійного фонду України не лише платежів, повязаних зі сплатою підприємствами фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, але й платежів, повязаних зі сплатою цими підприємствами (платниками) інших обовязкових платежів і внесків, зокрема, страхових внесків, стосовно яких Інструкцією 21-1 передбачено можливість органами Пенсійного фонду України здійснити перерозподілу сплачених сум в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення, але при цьому в якості обовязкової умови законодавцем визначено направлення відповідного повідомлення платнику протягом певного періоду часу (п. 10.11).

Також суд зауважує, що пунктом 5.2 Порядку 21-2 передбачено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників за видами платежів органи Пенсійного фонду проводять облік надходження сум платежів згідно з їх призначенням.

До цього ж, поняття здійснення обліку надходження платежів в порядку календарної черговості настання строків сплати відповідних сум платежів не є тотожним поняттю спрямування сум платежів на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення.

Таким чином, пункт 5.4 Порядку № 21-2 не спростовує висновок суду, що надане позивачу право змінювати призначення платежу та зараховувати кошти, отримані від платника, на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення, стосуються лише недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про неправомірність дій позивача щодо незарахування сплачених відповідачем сум: за липень 2017 року у розмірі 70 700,00 грн., за серпень 2017 року у розмірі 70 700,00 грн. та за вересень у розмірі 69 100,00 грн. в рахунок повного погашення заборгованості підприємства з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за липень-вересень 2017 року, отже, позовні вимоги Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення з підприємства заборгованості за цей період задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2,5-10, 17-20, 72-90, 139, 160, 171, 199, 205, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» про стягнення заборгованості по відшкодуванню пільгових пенсій по списку №2 в сумі 210 451,44 грн.,- відмовити в повному обсязі.

Повний текст складено 21.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Голуб В.А.