Справа № 826/18769/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 грудня 2017 року № 826/18769/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого Бояринцевої М.А., суддів Шевченко Н.М. Аверкової В.В. , розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом ОСОБА_1
до Державної архітектурно-будівельної інспекції України; Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА)
третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2
провизнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом звернулася ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач - 1 та/або ДАБІ України), Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (далі - відповідач - 2) за участю третьої особи - ОСОБА_2 (далі - третя особа та/або ОСОБА_2) та просить суд:

- визнати протиправною та скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об'єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання від 25.12.2014 №КВ 73 щодо будівництва садового будинку за адресою: АДРЕСА_1;

- скасувати будівельний паспорт на будівництво садового будинку на АДРЕСА_1 від 31.07.2014 №189/14/12-33/010-14.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що будучи добросовісним набувачем (обдарованою) та власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 за договором дарування від 26.10.2007, укладеним зі своїм чоловіком ОСОБА_3 (дарувальник), 29.04.2013 подала до Реєстраційної служби ГУІО у м. Києві заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Малишевим М.С. було вчинено запис про право власності за №1037919.

В подальшому, позивач стверджує, що починаючи з 26.10.2007 остання власними силами та за власні кошти й самотужки побудувала на ділянці садовий будинок, що підтверджується технічним паспортом на садовий (дачний) будинок від 25.06.2013, який виготовлено товариством з обмеженою відповідальністю «Сімплекс-Сіті».

Зі змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 дізналася, що на підставі заяви третьої особи було здійснено реєстрацію повідомлення про початок будівельних робіт від 10.11.2014 №КВ 95 та реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 25.12.2014 №КВ 73 щодо будівництва садового будинку по АДРЕСА_1.

Разом з цим, за наслідком розгляду запиту адвоката Баумана Ю.Т. (представник позивача) Департаментом містобудування та архітектури КМДА було підтверджено факт видачі ОСОБА_2 будівельного паспорту на будівництво садового будинку на АДРЕСА_1 від 31.07.2014 №189/14/12-33/010-14.

ОСОБА_1 вказує, що не укладала жодних угод щодо відчуження належних їй будівельних матеріалів, а після закінчення будівництва - новоствореного нерухомого майна, не видавала третім особам жодних доручень на вчинення від її імені дій та не надавала згоди на виготовлення третіми особами технічної та проектно-кошторисної документації на садовий будинок на АДРЕСА_1.

Крім того, позивач стверджує, що будь-які треті особи не мали фізичної можливості провести технічну інвентаризацію садового будинку на АДРЕСА_1, здійснити дії, необхідні для її проведення та виготовити за результатами інвентаризації, встановлені Інструкцією про проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна документи, оскільки вказаний будинок перебуває під постійною охороною та наглядом.

В той же час, здійснення будь-яких дій, в тому числі щодо обстеження садового будинку на АДРЕСА_1 можливе виключно в присутності ОСОБА_1, що є власником будинку, а відтак, позивач вважає, що реєстрація Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві декларації про готовність до експлуатації об'єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання від 25.12.2014 №КВ 73 та й відповідно видача відповідачем - 2 будівельного паспорту на будівництво зазначеного садового будинку є протиправними, а тому останні підлягають скасуванню.

Представник Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову. Разом з цим, письмових заперечень по суті позовних вимог не надавав.

Представник Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) подав письмові пояснення суду від 26.04.2017, у яких останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки будівельний паспорт на будівництво садового будинку на АДРЕСА_1 від 31.07.2014 №189/14/12-33/010-14 виданий в порядок, спосіб та в межах повноважень останнього.

При цьому, представник відповідача - 2 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань не подавав, причини не явки суду не відомі.

Водночас, представник третьої особи проти задоволення адміністративного позову заперечив вказавши, серед іншого, що ОСОБА_2 набуто у законний спосіб право власності на земельну ділянку з наявним поліпшенням у вигляді незавершеного будівництва садового будинку та господарських споруд.

Крім того, представником третьої особи у письмових запереченнях заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, у задоволенні якого протокольною ухвалою суду від 13.12.2017 відмовлено.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників сторін у судовому засіданні, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

25.12.2014 Державною архітектурно-будівельною інспекцією у м. Києві зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об'єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання від 25.12.2014 №КВ 73 щодо будівництва садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (далі - декларація).

31.07.2014 Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) видано третій особі будівельний паспорт на будівництво садового будинку на АДРЕСА_1 №189/14/12-33/010-14 (далі - будівельний паспорт).

Вирішуючи спір по суті суд звертає увагу на наступне.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI встановлено правові та організаційні основи містобудівної діяльності, який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів (далі - Закон №3038-VI у редакції від 15.07.2014, що діяла на час виникнення спірних правовідносин)

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону №3038-VI забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без врахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.

За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорту здійснюється на його підставі.

Частиною 3 ст. 27 Закону №3038-VI встановлено, що надання будівельного паспорту здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політки у сфері містобудування.

Водночас, порядок видачі та форма будівельного паспорта визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (ч. 4 ст. 27 Закону №3038-VI).

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 №103, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.07.2011 за №902/19640 затверджено Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - Порядок №103 у редакції від 02.04.2013).

Зазначений порядок розроблений відповідно до статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і призначений для використання уповноваженими органами містобудування та архітектури та іншими суб'єктами містобудування при вирішенні питань забудови присадибних, дачних і садових земельних ділянок (п. 1.1. Порядку №103).

Приписи розділу 2 Порядку №103 передбачають, що видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію; ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об'єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об'єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо); проект будівництва (за наявності); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Відповідно до п. 2.4 Порядку №103 пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2; невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Аналіз наведених правових норм дає суду підстави дійти висновку, що пакет документів, необхідний для отримання будівельного паспорту, в розрізі п. 2.1. Порядку №103 є вичерпним.

В свою чергу, ненадання заявником повного пакету документів визначених п. 2.1. Порядку №103 є підставою для повернення останнього уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.07.2014 ОСОБА_2 звернулася із заявою (вх. Т-1816) до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) з проханням надати будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0, 0611 га, яка розташована у садовому товаристві «Київський ЕВРЗ» по АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 200).

До вказаної заяви третьою особою долучено наступні документи: засвідчена в установленому порядку копія свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 13.08.2013, зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лінвінчук І.А.; засвідчена в установленому порядку копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.08.2013, індексний номер: 7870435, зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лінвінчук І.А.; ескізні наміри забудови земельної ділянки; довідка СТ «Київський ЕВРЗ»; черговий кадастровий план; копія паспорту заявниці (третьої особи).

Таким чином, вказані документи, які містяться в матеріалах справи (т. 1, а.с. 200-222) дають суду підстави дійти висновку, що ОСОБА_2 подано весь пакет документів у відповідності до п. 2.1. Порядку №103 необхідних для отримання будівельного паспорту, а відтак у відповідача - 2 були відсутні підстави для повернення документів заявнику.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при видачі ОСОБА_2 будівельного паспорту на будівництво садового будинку на АДРЕСА_1 від 31.07.2014 №189/14/12-33/010-14 Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київськї міської ради (КМДА) діяв в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень, з огляду на що адміністративний позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Оцінюючи підстави, яким позивач обґрунтовує позовні вимоги в іншій частині суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль це сукупність заходів, спрямованих на дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів (ч. 2 ст. 41 Закону №3038-VI).

Разом з цим, згідно ч. 2 ст. 391 Закону №3038-VI у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорту, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2014 №461 затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, який визначає процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (далі - об'єкти) (далі - Порядок №461 у редакції станом на 14.10.2014).

Згідно п. 2 Порядку №461 прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

Пунктом 17 Порядку №461 встановлено, що реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта.

Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі.

Відповідно до п. 18 Порядку №461 замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1, у разі, коли будівельні роботи виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання, - за формою згідно з додатком 7.

У разі подання декларації до дозвільного центру він передає її Інспекції не пізніше наступного робочого дня.

Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, а другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала.

Замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації (п. 19 Порядку №461).

В свою чергу, в контексті приписів п. 20 Порядку №461 інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію.

При цьому, у разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації (п. 21 Порядку №461).

В той же час, п. 29 Порядку №461, серед іншого встановлено, що у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Аналіз вищевикладеного дає суду підстави дійти висновку, що при здійсненні реєстрації декларації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами здійснюється перевірка повноти даних, зазначеній в останній.

При цьому, безпосередню відповідальність за повноту та достовірність даних зазначених в декларації несе замовник, а у разі виявлення Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами недостовірних даних у ній, декларація підлягає скасуванню.

Разом з цим, зі змісту п. 29 Порядку №461 слідує, що не достовірними даними є наступне:

- встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації);

- наведення у зареєстрованій декларації даних, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Вказаний перелік є вичерпним.

Так, у позовній заяві позивач стверджує, зокрема, що є добросовісним набувачем (обдарованою) та власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 за договором дарування від 26.10.2007, укладеним з своїм чоловіком ОСОБА_3 (дарувальник), про що вчинено відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Малишевим М.С. за №1037919.

Суд оцінюючи вказані доводи в цій частині звертає увагу, що в матеріалах справи міститься постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2013 по справі №826/16073/13-а, яка набрала законної сили на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.09.2014 (т. 1 а.с. 131-140), якою встановлено обставини помилкової реєстрації права власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1

Крім того, рішенням Апеляційного суду міста Києва у справі №755/9215/15-ц від 31.03.2016 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про реєстрацію права власності на земельну ділянку недійним, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, зобов'язання внести запис про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку відмовлено.

Зі змісту вказаного рішення слідує наступне: «…постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.12.2013, яка набрала законної сили з 11.09.2014 на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України, встановлено ту обставину, що станом на 17.07.2013 року спірна земельна ділянка була зареєстрована і належала на праві власності ОСОБА_3, а не ОСОБА_1. Законність набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку та державної реєстрації цього права було предметом перевірки судами під час розгляду позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 При цьому, судами встановлено, що остання в передбаченому законом порядку набула право власності на ділянку, в той час як ОСОБА_1 цього права не набула. Відтак, дії державного реєстратора, наслідком яких була реєстрація права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку та, відповідно, відмова в реєстрації такого права за ОСОБА_1, не порушують та не можуть порушити законні права та інтереси позивача (ОСОБА_1), оскільки власником земельної ділянки АДРЕСА_1 на час вчинення оскаржуваних дій державного реєстратора ОСОБА_1 не була та не набула цього права в подальшому» (т. 1. а.с. 163).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, доводи позивача в цій частині є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Разом з цим, суд відхиляє доводи представника позивача в частині зазначення в декларації недостовірних даних, а саме поштової адреси та документів на підтвердження вказаних обставини, оскільки п. 4 декларації про готовність до експлуатації об'єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання містить в собі вимогу зазначення поштової/будівельної адреси.

Тобто, в декларації про готовність до експлуатації об'єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання, замовник може вказати як поштову адресу, так і будівельну.

Згідно п. 1.4 розділу 1 рішення Київської міської ради XІ сесія VІ скликання від 22.05.2013 №337/9394 Про деякі питання ведення реєстрів адрес, вулиць та інших поіменованих об'єктів у місті Києві будівельна адреса - це адреса, яка використовується для ідентифікації об'єктів нерухомого майна на період його будівництва.

Таким чином, доводи представника позивача в цій частині є безпідставними.

Разом з цим, суд звертає увагу, що в ході розгляду справи позивачем не наведено та не надано жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують факт зазначення третьою особою недостовірних даних у декларації, а судом зазначеного не встановлено.

Крім того, суд вважає за необхідне додаткового звернути увагу, що як зазначено в постанові Верховного Суду України №21-1115во10 від 10.04.2012, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Отже, під час розгляду справи адміністративної юрисдикції, позивач повинен зазначити, які саме його права або законні інтереси порушено рішенням та діями суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України К/800/30785/13 від 01.10.2013.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Водночас, у Рішенні від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

При цьому особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об'єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки саме цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

Викладені висновки кореспондуються із нормами п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 17 КАС України.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Оцінивши наявні документи в матеріалах справи суд дійшов висновку про відсутність об'єктивної наявності порушень прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1, оскільки ані декларація, ані будівельний паспорт, що є предметом розгляду даної адміністративної справи не породжують, не змінюють та не припиняють прав та обов'язків позивача, з огляду на відсутність взагалі прав у останньої на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Позивач в силу положень ч. 1 ст. 71 КАС України не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги в цілому.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Оскільки адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 69-71, 86, 94, 158-162, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий М.А. Бояринцева

Судді В.В. Аверкова

Н.М. Шевченко