Справа № 803/1088/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11057/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Волинської обласної державної адміністрації на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Волиньприродресурс» Волинської обласної ради до Волинської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

КП «Волиньприродресурс» Волинської обласної ради 28.08.2017 звернулося в суд з адміністративним позовом до Волинської обласної державної адміністрації, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення №4988 від 16.08.2017 та №5131 від 22.08.2017 голови Волинської обласної державної адміністрації щодо відмови у задоволенні клопотань КП «Волиньприродресурс» №85 та №86 від 10.07.2017, клопотання №95 від 20.07.2917 та непогодження надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для видобутку торфу; зобовязати Волинську обласну державну адміністрацію, в особі голови (заступника) надати дозвіл КП «Волиньприродресурс» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для видобутку торфу відповідно до клопотань КП «Волиньприродресурс» №85, №86 від 10.07.2017 та №95 від 20.07.2917.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення Волинської обласної державної адміністрації, оформлені листами від 16 серпня 2017 року №4988/46/2-17 та від 22 серпня 2017 року №5131/46/2-17, про відмову у наданні Комунальному підприємству «Волиньприродресурс» Волинської обласної ради дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для видобутку торфу згідно із клопотаннями №№85, 86 від 10 липня 2017 року та №95 від 20 липня 2017 року. Зобовязано Волинську обласну державну адміністрацію надати Комунальному підприємству «Волиньприродресурс» Волинської обласної ради дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для видобутку торфу відповідно до клопотань №№85, 86 від 10 липня 2017 року та №95 від 20 липня 2017 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Волинська ОДА оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення розташованої за межами населених пунктів земельної ділянки особливо цінних земель для видобування корисних копалин, а також рішення про вилучення та передачу в оренду зі зміною цільового призначення такої земельної ділянки, належить до компетенції Кабінету Міністрів України за погодженням з Верховною ОСОБА_3 України.

Крім цього суд не надав належної оцінки письмовому доказу - листу Мінприроди №4455/08/10-12 від 02.03.2012, де надана правова позиція центрального органу виконавчої влади з цього питання, а саме наявність на земельній ділянці грунтів, які входять до Переліку особливо цінних груп грунтів, затвердженого наказом Держккомземом від 06.10.2003 № 245, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.10.2003 № 979/8300, не є єдиним критерієм для віднесення земельної ділянки до особливо цінних земель (наприклад, земельна ділянка природно-заповідного фонду навіть за відсутності в її межах особливо цінних агрогруп ґрунтів, належать до особливо цінних земель).

При апеляційному розгляді представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що КП «Волиньприродресурс» зареєстроване як юридична особа 13.04.2016 .

Відповідно до статуту підприємство створене в інтересах територіальних громад, сіл, селищ, міст Волинської області, метою якого є одержання прибутку, забезпечення суспільних потреб в продукції, роботах та послугах підприємства, здійснення діяльності, спрямованої на отримання доходів до обласного бюджету. Предметом діяльності підприємства є, зокрема, здійснення видобувної, геологорозвідувальної, виробничої, торгівельної, консультаційної, попередницької, інвестиційної, інноваційної, інжинірингової, культурно-освітньої та будь-якої іншої господарської та підприємницької діяльності, що не суперечить чинному законодавству України (а.с.7-9).

10.07.2017 позивач звернувся до Волинської ОДА із заявою (клопотанням) №85, якою просив надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування для видобутку торфу з послідуючою рекультивацією та використанням за цільовим призначенням. Бажане місце розташування земельної ділянки ділянка розміщена за межами населених пунктів Прилісненської сільської ради Маневицького району. Орієнтовний розмір земельної ділянки - 85 га. Категорія земель згідно КВЦПЗ - землі водного фонду не надані у власність та користування (а.с.10).

До заяви (клопотання) позивачем були додані документи: пояснююча записка щодо необхідності відведення земельної ділянки; викопіювання з чергового кадастрового плану Галузійської сільської ради (з 01.01.2017 Прилісненська с.р.), Урочище Кілієв; довідка про склад земель; копія спеціального дозволу на користування надрами; копії правовстановлюючих документів (а.с.11-12, 59-60).

В пояснюючій записці до клопотання позивачем зазначено, що КП «Волиньприродресурс» отримало від Державної служби геології та надр України спеціальний дозвіл на користування надрами на родовищі торфу «Коза-Березина» від 02.02.2017 №6177. Для реалізації отриманого права на видобування корисних копалин та враховуючи те, що перспективне використання мінерально-сировинної бази Волинської області, зокрема торфу, має велике значення в економічній структурі області, необхідно взяти в постійне користування земельні ділянки в межах першочергової розробки родовища. Для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок вибрано ділянку 4 - Урочище «Кілієв», площею земельного відводу 84,58 га.

10.07.2017 позивач звернувся до Волинської ОДА із заявою (клопотанням) №86 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для видобутку торфу з послідуючою рекультивацією та використанням за цільовим призначенням. Бажане місце розташування земельних ділянок ділянки розміщені за межами населених пунктів Прилісненської сільської ради Маневицького району. Орієнтовний розмір земельних ділянок 215,01 га. Категорія земель згідно КВЦПЗ - землі водного фонду не надані у власність та користування (а.с.13).

До заяви (клопотання) позивачем були додані документи: пояснююча записка щодо необхідності відведення земельної ділянки; викопіювання з чергового кадастрового плану Серхівської сільської ради (з 01.01.2017 Прилісненська с.р.), Урочища Садок, Долина, Робіття; довідка про склад земель; копія спеціального дозволу на користування надрами; копії правовстановлюючих документів (а.с.14-18, 59-60).

В пояснюючій записці до клопотання позивачем зазначено, що КП «Волиньприродресурс» отримало від Державної служби геології та надр України спеціальний дозвіл на користування надрами на родовищі торфу «Коза-Березина» від 02.02.2017 №6177. Для реалізації отриманого права на видобування корисних копалин та враховуючи те, що перспективне використання мінерально-сировинної бази Волинської області, зокрема торфу, має велике значення в економічній структурі області, необхідно взяти в постійне користування земельні ділянки в межах першочергової розробки родовища. Для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок вибрано ділянку 1 - Урочище «Садок», ділянку 2 - Урочище «Долина», ділянку 3 -Урочище «Робіття», загальною площею земельного відводу 215,01 га.

Листом від 16.08.2017 №4988/46/2-17 Волинська ОДА повідомила позивача про те, що клопотання №85, 86 розглянуті, а також зазначила, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення розташованої за межами населених пунктів земельної ділянки особливо цінних земель для видобування корисних копалин належить до компетенції Кабінету Міністрів України. Оскільки в поданих матеріалах відсутня інформація про глибину залягання торфу обласна державна адміністрація не погоджує надання вищезазначеного дозволу (а.с.29).

20.07.2017 року КП «Волиньприродресурс» знову звернулось до відповідача із заявою (клопотанням) №95 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для видобутку торфу з послідуючою рекультивацією та використанням за цільовим призначенням. Бажане місце розташування земельних ділянок ділянки розміщені за межами населених пунктів Боровичівської та Копилівської сільських рад Маневицького району. Орієнтовний розмір земельних ділянок - 274,4 га. Категорія земель згідно КВЦПЗ - землі водного фонду не надані у власність та користування (а.с.19).

До даного клопотання позивачем подані наступні документи: пояснююча записка щодо необхідності відведення земельної ділянки; викопіювання з чергового кадастрового плану Боровичівської та Копилівської сільських рад; довідка про склад земель; копія спеціального дозволу на користування надрами; копії правовстановлюючих документів (а.с.20-26, 61-62).

В пояснюючій записці до клопотання позивачем зазначено, що КП «Волиньприродресурс» отримало від Державної служби геології та надр України спеціальний дозвіл на користування надрами на родовищі торфу «Велике Багно» ділянка Південно-Східна від 02.02.2017 №6178. Для реалізації отриманого права на видобування корисних копалин та враховуючи те, що перспективне використання мінерально-сировинної бази Волинської області, зокрема торфу, має велике значення в економічній структурі області, необхідно взяти в постійне користування земельні ділянки в межах першочергової розробки родовища. Для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок вибрано чотири земельні ділянки загальною площею земельного відводу 274,4 га.

Листом від 22.08.2017 №5131/46/2-17 «Щодо погодження на отримання гірничого відводу» Волинська ОДА не погодила позивачу надання вищезазначеного дозволу з аналогічних підстав, наведених у листі від 16.08.2017 №4988/46/2-17 (а.с.28).

Не погоджуючись із вищевказаними відмовами позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що до повноважень Кабінету Міністрів України належить вилучення земельних ділянок державної власності, які вже перебувають у постійному користуванні, в тому числі і особливо цінних земель, з подальшою передачею у власність або у користування. Проте, в даному випадку питання вилучення земельних ділянок КП «Волиньприродресурс» не ставилось, відтак підстав для внесення клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування до Кабінету Міністрів України не має.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14 Конституції України та ст. 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Частинами 1-3 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Повноваження обласних державних адміністрацій визначені частиною 5 статті 122 Земельного кодексу України. У ній зазначається, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відповідно до частини другої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 3 статті 123 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

При цьому, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як видно з матеріалів справи, то єдиною підставою для відмови у наданні КП «Волиньприродресурс» дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування стало неподання позивачем інформації про глибину залягання торфу.

Проте, колегія суддів зазначає, що вищенаведеною нормою ст. 123 ЗК України передбачено вичерпний перелік підстав для відмови заявникові у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування.

Підставою для відмови у наданні такого дозволу не може бути факт неподання заявником будь-яких інших документів, перелік яких не визначений у частині другій вказаної статті.

Матеріалами справи доведено, що позивач, при зверненні до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування, подав всі необхідні документи, передбачені нормами ЗК України.

Разом з тим, колегія суддів бере до уваги наявність у позивача спеціального дозволу №6177 від 02.02.2017 на користування надрами з метою видобування торфу, придатного для виробництва брикетів, приготування компосту та в якості грунту торфяного.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відмова відповідача у наданні підприємству дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування з підстав неподання інформації, яка не передбачена у наведеному в ст. 123 ЗК України переліку документів, є незаконною.

Відповідно до частини першої статті 150 ЗК України до особливо цінних земель відносяться, зокрема, торфовища з глибиною залягання торфу більше одного метра і осушені незалежно від глибини.

Особливо цінними землями є торфовища, які одночасно відповідають двом критеріям, а саме: глибина залягання торфу повинна бути більше одного метра та осушена незалежно від глибини залягання.

Листами від 07.08.2017 №4782/28/2-17 та №4783/28/2-17 (а.с.49, 50) Волинська ОДА звернулася до Державної служби геології та надр України встановлення глибини залягання торфу на земельних ділянках державної власності 85 га, 215 га та 274,4 га земель запасу водного фонду для видобування торфу на родовищах (Коза-Березина, ОСОБА_4).

Держгеонадра листом від 04.09.2017 №82-80/28/1-17 повідомила відповідача, що середня потужність (глибина) покладу торфу по ділянках родовища «Коза-Березина» (урочища «Садок», «Долина», «Робіття», «Кілієв») складає відповідно 1,4 м, 1,7 м, 2,2 м, 1,5 м; по ділянках родовища ОСОБА_4 (Північно-Західна та Північно-Східна ділянки) складає 1,87 м та 1,31 м відповідно (а.с. 51).

Колегія суддів враховує, що в даному листі не має інформації про те, що земельні ділянки обох родовищ осушені, що є сукупною із глибиною залягання торфу ознакою для віднесення земель до категорії особливо цінних.

Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 06.10.2003 №245 «Про затвердження переліку особливо цінних груп ґрунтів» затверджено перелік особливо цінних груп ґрунтів. Даний наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.10.2003 за №979/8300 та який є єдиним нормативно-правовим документом, який визначає перелік особливо цінних земель.

Відповідно до ст. 149 ЗК України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб'єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв'язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу (частина девята даної статті).

Отже, до повноважень Кабінету Міністрів України належить вилучення земельних ділянок державної власності, які вже перебувають у постійному користуванні, в тому числі і особливо цінних земель, з подальшою передачею у власність або у користування.

Проте, як вірно врахував суд першої інстанції, в даному випадку питання вилучення земельних ділянок КП «Волиньприродресурс» не ставилось, а тому підстав для внесення клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування до Кабінету Міністрів України не було.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення відповідача, викладені в листах від 16 серпня 2017 року №4988/46/2-17 та від 22 серпня 2017 року №5131/46/2-17, про відмову у наданні Комунальному підприємству «Волиньприродресурс» Волинської обласної ради дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для видобутку торфу не відповідають критеріям правомірності та обґрунтованості і такі порушують права та законні інтереси позивача, а тому необхідно погодитись з судом першої інстанції, що такі підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Покликання апелянта на те, що оскаржені рішення є листами-відповіддю, а не розпорядженнями голови ОДА, як підстава для скасування ухваленого судового рішення суду першої інстанції не заслуговують на увагу, так як голова ОДА обрав в даному випадку таку форму свого рішення ( розпорядження).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновки суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Волинської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у справі №803/1088/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7

Повний текст судового рішення виготовлено 19.12.2017