Справа № 826/5908/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5908/16
УХВАЛА

20 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І., перевіривши матеріали апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 (далі - Позивач, ОСОБА_3.) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни (далі - Відповідач, Уповноважена особа) про:

- визнання протиправною відмови Уповноваженої особи на внесення Позивача до реєстру акцептованих кредиторів, оформлену листом від 25.03.2016 року №05-15254;

- зобов'язання Відповідача внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» шляхом додаткового внесення до нього вимог кредитора ОСОБА_3 на суму 2 823 041,44 грн. та подати ці зміни виконавчій дирекцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для затвердження.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.07.2017 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. Крім того, Уповноваженою особою було подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд ухвалою від 09.11.2017 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 186, 187 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що Апелянтом: пропущено встановлений ч. 2 ст. 186 КАС України процесуальний строк оскарження постанови суду першої інстанції, а викладені у заяві про поновлення строку причини поважними визнані не були; не зазначено про бажання чи небажання особи взяти участь у судовому розгляді; не додано до апеляційної скарги документ про сплату судового збору, а заява про відстрочення сплати судового збору визнана необґрунтованою.

Як вбачається за матеріалів справи, Апелянт копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримав 14.11.2017 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 150).

На виконання викладених в ухвалі від 09.11.2017 року вимог Відповідачем на адресу Київського апеляційного адміністративного суду 30.11.2017 року було направлено заяву про поновлення строку на подання апеляційної скарги, в якій останній зазначив, що апеляційна скарга була подана з пропуском процесуального строку у зв'язку з великим завантаженням працівників та збільшенням рівня адміністративного контролю.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції такі доводи Апелянта щодо поважності пропуску останнім процесуального строку оцінює критично з огляду на таке.

Відповідно до п. п. 10, 12, 13 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу; судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Згідно положень до ч. 2 ст. 186 КАС України у редакції, що була чиною до 15.12.2017 року, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Як було встановлено в ухвалі про залишенні апеляційної скарги без руху, копію оскаржуваної постанови було отримано Уповноваженою особою 31.07.2017 року (а.с. 126), у той час як датована 19.10.2017 року апеляційна скарга була направлена Відповідачем до суду першої інстанції засобами поштового зв'язку 23.10.2017 року (а.с. 141).

Судом враховується, що велике, на переконання Апелянта, завантаження працівників ПАТ «ВіЕйБі Банк» не може бути визнано поважною причиною строку оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки представляти інтереси Уповноваженої особи може, окрім неї самої, представник або будь-яка інша особа, уповноважена вчиняти такі дії у встановленому законом порядку.

При цьому твердження Апелянта про те, що із запровадженням тимчасової адміністрації та у подальшому початку процедури ліквідації банку всі робочі процеси були змінені, у тому числі процедури погодження документів, судом оцінюється критично, оскільки ліквідація ПАТ «ВіЕйБі Банк» розпочалася ще 20.03.2015 року, а тому незабезпечення Уповноваженою особою належної організації діяльності банку протягом двох з половиною років не може бути поважною причиною пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення поданих Апелянтом доказів поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Крім того, судом враховується, що Апелянтом не було усунуто й інші недоліки, визначені в ухвалі від 09.11.2017 року, а саме - не надано документу про сплату судового збору у розмірі 606,32 грн. або обґрунтованого клопотання про звільнення від його сплати, зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення із наданням належним чином завіреної копії кошторису ПАТ «ВіЕйБі Банк», чинного станом на жовтень 2017 року.

Натомість, на виконання даної вимоги ухвали від 09.11.2017 року Відповідачем була направлена 30.11.2017 року на адресу суду аналогічна за змістом та формою заяви про відстрочення терміну сплати судового збору, на необґрунтованість якої було вказано при постановленні ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко