Справа № 814/1632/17
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1632/17

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю: секретаряОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської обласної державної адміністрації, за участі третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Триумф МК" про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації від 12.06.17 року №195-р "Про надання дозволу ТОВ "Триумф МК" на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій в межах території Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області".

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуване рішення є протиправним та має бути скасоване, оскільки відповідачем надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку, яка перебуває у користуванні Товариства і згоди на вилучення цієї ділянки воно не надавало.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Обґрунтовуючи свої доводи, апелянт зазначив, що висновок суду першої інстанції про відсутність порушених прав та законних інтересів не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в даному випадку відповідачем порушено його право користування земельною ділянкою. Запланована до передачі в оренду земельна ділянка накладена на межі ділянки, що перебуває у користуванні позивача, до того ж на ній розташовані обєкти незавершеного будівництва. Крім цього зазначив, що згідно прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» надані Товариству у користування земельні ділянки є сформованими та не потребують додаткового визнання з боку держаних органів чи приватних осіб. Оскільки Товариство в порядку ст. 123 ЗК України не надавало дозволу на вилучення частини його земельної ділянки, рішення відповідача прийняте всупереч вимог чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, рішенням Миколаївської обласної Ради народних депутатів від 24.03.1998 року №8 ВАТ "Миколаївський глиноземний завод" (правонаступником якого є позивач) надано у постійне користування 64.0 гектарів землі для розширення Дніпро-Бузького морського порту. На виконання вказаного рішення Миколаївським філіалом інституту землеустрою, за участі представників відділу земельних ресурсів Жовтневого району та ВАТ "Миколаївський глиноземний завод" складено Акт про встановлення меж земельної ділянки в натурі від 06.04.1998 року, а Жовтневою районною радою народних депутатів Товариству видано державний акт на право постійного користування землею І-МК № 002178 від 04.05.1998 року (а.с. 27-30, 60-61, 139 т.1).

З детального дослідження зазначених документів вбачається, що передана позивачеві земельна ділянка була вилучена з користування Жовтневої районної ради народних депутатів і всі 64.0 га знаходяться під водою.

Судом першої інстанції також встановлено, що з моменту внесення змін у Земельний кодекс України щодо переоформлення права власності або оренди громадянами та юридичними особами, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві (п.6 Перехідних положень ЗК України в редакції від 25.10.2001 року) Товариство не переоформило належну йому на праві постійного користування земельну ділянку.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Миколаївської обласної державної адміністрації №223-р від 05.08.2013 року позивачу надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення 16 земельних ділянок у власність шляхом викупу для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств іншої промисловості загальною площею 678, 5515 га із земель промисловості державної власності, в тому числі, в межах території Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області площею 489,5515 га, проте до теперішнього часу проект землеустрою не виготовлено та не затверджено у встановленому законом порядку.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що розпорядженням заступника голови ОДА №195-р від 12.06.2017 року ТОВ «Триумф МК» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій в межах території Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області» площею 11,6 га (а. с. 12).

Вважаючи, що запланована до передачі в оренду ТОВ «Триумф МК» земельна ділянка накладена на межі ділянки, що перебуває у користуванні ТОВ "Миколаївський глиноземний завод", Товариство звернулось до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи даний спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що на даному етапі правовідносин оскаржуване розпорядження не породжує для позивача жодних негативних наслідків, а отже підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів такий висновок суду першої інстанції вважає правильним, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства визначено захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право на захист є самостійним суб'єктивним правом, яке з'являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання і реалізується в межах охоронюваних правовідносин, які виникли при цьому.

Відтак, захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушень.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 статті 55 Конституції України.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Таким чином, поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися на дії державних органів абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні дії державного органу впливають на їх правове становище.

Як вбачається з матеріалів справи, своє звернення до суду Товариство повязує з тим, що, на його думку, оскаржуване розпорядження позбавляє його можливості реалізувати надане йому право постійного користуватися вказаною земельною ділянкою, оскільки межі останньої накладені на межі ділянки, що перебуває у його користуванні.

Однак судова колегія зазначає, що оскаржуване розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Триумф МК" дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду не означає позитивного рішення про надання її в оренду, оскільки є проміжним рішенням та, як вірно зазначив суд першої інстанції, не породжує для позивача жодних негативних наслідків, адже процедуру оформлення земельної ділянки відповідно до вимог чинного законодавства Товариство не завершило.

Таке судження підтверджується і нормами ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України, в якій визначено, що проект відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом України у справі №820/3507/15 від 07.06.2016 року.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених доводів, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для надання оцінки оскаржуваному розпорядженню у звязку з відсутністю порушення відповідачем по справі прав позивача, що, в свою чергу, є підставою для відмови у позові.

Щодо доводів апелянта про накладення запланованої до передавання в оренду земельної ділянки на межі ділянок, які перебувають у його користуванні, судова колегія вважає їх необґрунтованими, оскільки останні не підтверджені належними доказами, а отже і доводи про наявність у третьої особи обовязку на отримання письмової згоди на її вилучення є передчасними.

Також судова колегія вважає необґрунтованими посилання апелянта на розміщення на вказаних земельних ділянках обєктів незавершеного будівництва, які належать йому на праві власності, оскільки, як вбачається зі змісту державного акту про право користування земельною ділянкою та доданого до нього плану зовнішніх меж землекористування, Товариству надано землі під водою, що, в свою чергу, виключає можливість розташування на ній будь-яких обєктів будівництва.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином з'ясовані всі обставини справи, їм надано правильну юридичну оцінку, порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду, не встановлено. Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству, доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської обласної державної адміністрації, за участі третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Триумф МК" про визнання протиправним та скасування розпорядження - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: Л.В. Стас

ОСОБА_3