Справа № 808/725/17
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року о 16 год. 01 хв.Справа № 808/725/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фермерського господарства «Франц»

до Мелітопольської об'єднаної держаної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Франц» (далі - позивач або ФГ «Франц») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом) до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Запорізькій області (далі - відповідач або Мелітопольська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дій Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області по виявленню та нарахуванню ФГ «Франц» податкового боргу по пені за період з лютого 2009 року по квітень 2014 року на суму 37 098,91 грн.;

- зобов'язати Мелітопольську ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області виключити з інформаційної бази ОДПІ по інтегрованій картці платника податків ФГ «Франц» дані про наявність податкового боргу на суму 37 098,91 грн. та включити ФГ «Франц» до реєстру платників єдиного податку 4-ї групи.

Ухвалою суду від 22.05.2017 позовну заяву ФГ «Франц» до Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області по виявленню та нарахуванню ФГ «Франц» податкового боргу по пені за період з лютого 2009 року по квітень 2014 року на суму 37 098,91 грн. та зобов'язання Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області виключити з інформаційної бази ОДПІ по інтергованій картці платника податків ФГ «Франц» дані про наявність податкового боргу на суму 37 098,91 грн. залишено без розгляду у зв'язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

02.10.2017 на адресу суду від ФГ «Франц» надійшов уточнених адміністративний позов (вх. №26601), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області по відмові ФГ «Франц» в реєстрації в якості платника єдиного податку 4-ї групи;

- зобов'язати Мелітопольську ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області виключити ФГ «Франц» до реєстру платників єдиного податку 4-ї групи.

При цьому як суд вбачає зі змісту спірних правовідносин та пояснень представника позивача, наданих у судовому засіданні, в другій позовній вимозі позивачем допущено технічну описку в частині зазначення слова «виключити» замість «включити», оскільки спір між сторонами виник саме через не включення позивача до вищенаведеного реєстру.

Ухвалою суду від 09.11.2017 уточнену позовну заяву ФГ «Франц» вх. №26601 від 02 жовтня 2017 року в частині позовних вимог про визнання дій Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС в Запорізькій області по відмові ФГ «Франц» в реєстрації в якості платника єдиного податку 4-ї групи протиправними залишено без розгляду у зв'язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити виходячи із викладених в ньому підстав.

В обґрунтування позову зазначив, що в 2016 році ФГ «Франц» знаходилось на спрощеній системі оподаткування та було платником єдиного податку 4-ї групи відповідно до ст. 291 Податкового кодексу України. Позивач звернувся до відповідача із заявою про включення його до платників єдиного податку 4-ї групи з 01.01.2017, проте відповідачем було відмолено ФГ «Франц» в реєстрації в якості платника єдиного податку у зв'язку із наявністю станом на 01.01.2017 податкового боргу. Позивач не погоджується із діями відповідача щодо відмови в реєстрації його в якості платника єдиного податку 4-ї групи та вказує, що пеня по податковій вимозі №113-08 від 20.07.2016 була оскаржена, а тому не може вважатися узгодженим податковим боргом. Окрім того, вказує, що за результатом судового оскарження вищевказаної вимоги, після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення про відмову в задоволенні позову, позивачем було сплачено податковий борг у вигляді пені на суму 37 098,91 грн. У зв'язку із вищевикладеним просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні виходячи із підстав, викладених в письмових запереченнях проти адміністративного позову (вх. №15441 від 31.05.2017). В обґрунтування заперечень зазначив, що платниками єдиного податку четвертої групи не можуть бути суб'єкти господарювання, які станом на 1 січня базового (звітного) року мають податковий борг. Вказує, що насправді відповідачем не було відмовлено позивачу в реєстрації платником єдиного податку четвертої групи, а лише було повідомлено про неможливість перебування на спрощеній системі оподаткування - бути платником єдиного податку четвертої групи через наявність податкового боргу.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ФГ «Франц» зареєстровано як юридичну особу 06.05.1996 із присвоєнням ідентифікаційного коду 23789562. Юридичною адресою Фермерського господарства є: 72562, с. Охрімівка Якимівського району Запорізької області, вул. Гагаріна, буд. 11.

Згідно з довідкою Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області №1394/10/08-21-12-02 від 25.07.2016, ФГ «Франц» у 2016 році було платником єдиного податку четвертої групи згідно з ст. 291 Податкового кодексу України.

29.07.2016 позивачем було отримано податкову вимогу Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області форми «Ю» №113-08 від 20.07.2016 на суму пені з податку на додану вартість у розмірі 37 098,91 грн.

Позивачем до ГУ ДФС у Запорізькій області було подано скаргу від 08.08.2016 з додатком до скарги від 17.08.2016 на податкову вимогу №113-08 від 20.07.2016, яка була залишена без задоволення рішенням ГУ ДФС у Запорізькій області №2884/10/08-01-17-00-10 від 30.08.2016, податкова вимога №113-08 від 20.07.2016 - залишена без змін.

Також позивачем було подано до ДФС України повторну скаргу від 09.09.2016 на на податкову вимогу №113-08 від 20.07.2016, проте рішенням ДФС України про результати розгляду повторної скарги №20884/6/99-99-17-01-15 від 27.09.2016 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкову вимогу №113-08 від 20.07.2016 без змін.

Судом з'ясовано, що позивачем було оскаржено податкову вимогу №113-08 від 20.07.2016 в судовому порядку шляхом звернення із відповідним позовом до Запорізького окружного адміністративного суду (справа №808/3246/16).

Окрім того, листом від 17.02.2017 №7 позивач звернувся до відповідача із проханням надати довідку про включення ФГ «Франц» до платників єдиного податку четвертої групи.

Листом №197/10/08/21-12-02 від 03.03.2017 відповідачем повідомлено позивача, що станом на 01.01.2017 ФГ «Франц» має податковий борг в сумі 37 098,91 грн. з податку на додану вартість у зв'язку з чим ФГ «Франц» не може перебувати на спрощеній системі оподаткування - єдиному податку четвертої групи.

Вважаючи своє право перебування на спрощеній системі оподаткування порушеним позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Також судом встановлено, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2016 в адміністративній справі №808/3246/16 за позовом ФГ «Франц» до Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області про скасування податкової вимоги №113-08 від 20.07.2016 задоволено позов й визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області №113-08 від 20.07.2016.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2017 у справі №808/3246/16 задоволено апеляційну скаргу Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2016 в адміністративній справі №808/3246/16 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ФГ «Франц» відмовлено.

Як суд вбачає зі змісту постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2017 у справі №808/3246/16, підставою для винесення податкової вимоги №113-08 від 20.07.2016 стали наступні обставини.

В період з 13.07.2012 по 19.07.2012 Мелітопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Запорізької області Державної податкової служби в приміщенні Якімівського відділення була проведена позапланова документальна невиїзна перевірка ФГ «Франц» з питань повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків і обов'язкових платежів під час здійснення господарських операцій з ПП «Ютос» за період з 01.02.2009 по 28.02.2009.

За наслідками перевірки було складено акт від 20 липня 2012 року №123/22/23789562, де відображено виявлені порушення пп. 7.2.1, пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого ФГ «Франц» занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 50 667 грн., в тому числі за лютий 2009 року в сумі 50 667 грн.

На підставі акту перевірки 01 серпня 2012 року Мелітопольською об'єднаною державною податковою інспекцією було прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким ФГ «Франц» було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 80 000,75 грн., з яких 50 667,00 грн. за основним платежем, 29 333,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

ФГ «Франц» оскаржило податкове повідомлення-рішення в судовому порядку.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.10.2012 у справі №0870/7848/12, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013, у задоволенні адміністративного позову ФГ «Франц» про скасування податкового повідомлення - рішення № від 01.08.2012 відмовлено.

Податкове зобов'язання, донараховане контролюючим органом податковим повідомленням - рішенням від 01.08.2012 № , за наслідками судового розгляду набуло статусу узгодженого.

29.04.2014 за результатами узгодження грошового зобов'язання, за даними інтегрованої картки платника податків у позивача виник податковий борг за податковим повідомленням-рішенням від 01.08.2012 № у сумі 80000,75 грн. З урахуванням переплати у розмірі 6560,63грн, сума податкового боргу склала 73440,12 грн.

ФГ «Франц» погасило податковий борг 06.11.2014.

20 липня 2016 року Мелітопольською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області винесена податкова вимога № 113-08, відповідно до якої ФГ «Франц» має сплатити 37 098,90 грн. пені за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Отже судом встановлено, що підставою для винесення податкової вимоги №113-08 від 20.07.2016 стало нарахування пені за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання, визначеного вищевказаним податковим повідомленням-рішенням.

Також судом досліджено довідку Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області про заборгованість ФГ «Франц» №3813/08-32-10 від 25.04.2017, з якої встановлено, що станом на 01.01.2017 ФГ «Франц» мало заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 37 098,91 грн., що складається з залишку несплаченої пені.

Окрім того, судом з'ясовано, що платіжним дорученням №521 від 08.08.2017 ФГ «Франц» було сплачено на користь Державного бюджету Якимівського району 37 098,91 грн. із призначенням платежу «погашення заборгованості згідно акту звірки в повному обсязі».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (надалі - ПК України). Зокрема ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абз. 1 п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються в главі 1 розділу ХІV ПК України.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності (п. 291.2 ст. 291 ПК України).

Пунктом 291.3 статті 291 ПК України передбачено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За змістом п. 291.4 ст. 291 ПК України, суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень;

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи;

3) третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень;

4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Пунктом 298.1 статті 298 ПК України визначено, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1-298.1.4 цієї статті.

Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву (абз. 1 пп. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298 ПК України).

Відповідно до пункту 299.1 статті 299 ПК України, реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з п. 299.3 ст. 299 ПК України, у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку контролюючий орган зобов'язаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку.

Відповідно до приписів п.п. 299.5, 299.6 ст. 299 ПК України, у разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов'язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб'єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб'єктом господарювання у встановленому порядку.

Підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:

1) невідповідність такого суб'єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;

2) наявність у суб'єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов'язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

3) недотримання таким суб'єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Водночас, підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України визначено, що сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки;

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Отже, рішення про відмову в реєстрації платником єдиного податку, в тому числі четвертої групи, приймається контролюючим органом виключно при розгляді заяви про обрання спрощеної системи оподаткування.

Як свідчать матеріали справи, позивачем вже було обрано спрощену систему оподаткування та в 2016 році він був платником єдиного податку четвертої групи, а 17.02.2017 подав до контролюючого органу відповідну заяву саме для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

Проте, листом №197/10/08/21-12-02 від 03.03.2017 відповідачем повідомлено позивача, що станом на 01.01.2017 ФГ «Франц» має податковий борг в сумі 37 098,91 грн. з податку на додану вартість у зв'язку з чим ФГ «Франц» не може перебувати на спрощеній системі оподаткування - єдиному податку четвертої групи.

Разом з тим, пунктом 299.10. статті 299 ПК України передбачено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Матеріали справи не містять рішення про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку.

Пунктом 291.5 статті 291 ПК України визначено суб'єктів господарювання, які не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп, а пунктом 291.5-1 статті 291 ПК України визначено суб'єктів господарювання, які не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи, а саме:

суб'єкти господарювання, у яких понад 50 відсотків доходу, отриманого від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, становить дохід від реалізації декоративних рослин (за винятком зрізаних квітів, вирощених на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, та продуктів їх переробки), диких тварин і птахів, хутряних виробів і хутра (крім хутрової сировини);

суб'єкти господарювання, що провадять діяльність з виробництва підакцизних товарів, крім виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції, а також крім електричної енергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками та/або з відновлюваних джерел енергії (за умови, що дохід від реалізації такої енергії не перевищує 25 відсотків доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) такого суб'єкта господарювання);

суб'єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Як встановлено судом та вже зазначалося вище, підставою для повідомлення позивача про неможливість перебування на спрощеній системі оподаткування - бути платником єдиного податку четвертої групи, є наявність у позивача станом на 01.01.2017 податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 37 098,91 грн., який, як встановлено судом, складається із залишку несплаченої пені.

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, терміном «податковий борг» позначається як узгоджене, але не сплачене грошове зобов'язання, так і пеня, нарахована на суму такого зобов'язання.

За змістом пп. 14.1.162 п.14.1 ст. 14 ПК України, пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Водночас, підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 визначено, що грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом статей 56, 57 ПК України, під терміном «узгодження» розуміється проведення процедури адміністративного та/або судового оскарження рішень контролюючих органів про визначення грошового зобов'язання платнику податків (у тому числі штрафних санкцій). День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків, водночас у разі судового оскарження рішень контролюючого органу днем узгодження грошового зобов'язання вважається день набрання законної сили судовим рішенням у відповідній справі.

При цьому, узгоджене, але не сплачене грошове зобов'язання, та пеня, нарахована на суму такого зобов'язання, є самостійними поняттями, а термін «узгодження», який передбачає оскарження рішень контролюючого органу про визначення грошового зобов'язання, застосовується тільки до поняття «грошове зобов'язання». Всупереч твердженням позивача, за для нарахування пені на суму узгодженого, але не сплаченого, грошового зобов'язання, відсутня необхідність в проведенні перевірки та прийнятті відповідного рішення й узгодженні суми, визначеної в такому рішенні, в подальшому.

Як свідчать матеріали справи, податковий борг позивача станом на 01.01.2017 у розмірі 37 098,91 грн. складався із залишку несплаченої пені, нарахованої на суму узгодженого, але не сплаченого грошового зобов'язання, визначеного вищевказаним податковим повідомленням-рішенням.

При цьому, згідно з пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Отже, податкова вимога не є рішенням контролюючого органу про визначення грошового зобов'язання, а є лише вимогою про сплату податкового боргу, тобто узгодженої суми грошового зобов'язання та/або пені, нарахованої на суму такого зобов'язання у випадку його несвоєчасної сплати, а тому оскарження її в адміністративному та/або судового порядку не підпадає під визначення «узгодження» в розумінні ПК України.

При цьому, судом також не приймаються до уваги твердження позивача про сплату суми пені, зазначеної в податковій вимозі №113-08 від 20.07.2016, яка відбулася 08.08.2017, як на підставу для включення його до реєстру платників єдиного податку в 2017 році, оскільки передумовою для такого включення є відсутність станом на 01 січня цього року податкового боргу, який, як вже зазначалося вище, включає в себе як суму узгодженого, але не сплаченого, грошового зобов'язання так і пеню, нараховану на таку суму грошового зобов'язання. Водночас, станом на 01.01.2017 за відповідачем обліковувався податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 37 098,91 грн. складався із залишку несплаченої пені, нарахованої на суму узгодженого, але не сплаченого грошового зобов'язання, що свідчить про неможливість позивача бути платником єдиного податку в 2017 році.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Підсумовуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

За приписами статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова