Справа № 303/6435/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/12296/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Гулида Р.М. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не зявився;

від відповідача - не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1, діючого від імені та в інтересах громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3, на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 13.11.2017р. про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_3 про примусове видворення іноземця з України (суддя суду І інстанції: ОСОБА_5, місце ухвалення: м.Мукачево Закарпатської обл., дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 13.11.2017р.),-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 13.11.2017р. клопотання позивача ОСОБА_4 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України задоволено; затримано громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3, 12.03.1991р.н., та поміщено його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на 6 (шість) місяців (а.с.17-18).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив адвокат ОСОБА_1, діючий від імені та в інтересах громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3, який покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування, просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання позивача (а.с.22-24).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що Законом України від 03.09.2008р. «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_2 про реадмісію громадян обох держав» ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_2 про реадмісію громадян обох держав, підписану 25.09.2007р. Норми вказаної Угоди та Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» по-різному регулюють питання видворення та передачі з території України іноземців та осіб без громадянства. Із урахуванням наведеного, враховуючи пріоритетність норм міжнародного договору, громадяни ОСОБА_7 ОСОБА_2, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають реадмісії, що, у свою чергу, виключає можливість застосування до них процедури примусового видворення, а відповідно й затримання з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося.

При цьому колегія суддів відхиляє клопотання ОСОБА_4 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 19.12.2017р. про відкладення розгляду справи, оскільки відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Будучи належним чином повідомленим 14.12.2017р. про час та місце розгляду справи, позивач (субєкт владних повноважень) не був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами справи, в тому отримати копії відповідних документів. Також зайнятість представників позивача в іншому судовому процесі, перебування у відрядженні не може вважатися поважною причиною для відкладення розгляду справи наведеної категорії.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 09.11.2017р. відповідач був затриманий в тилу ділянки відділу прикордонної служби «Лужанка», на околиці с.Гать Берегівського району Закарпатської обл., на відстані 15 км від лінії державного кордону під час реалізації наміру та спроби незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Угорщину в складі групи осіб, що складалася з чотирьох громадян ОСОБА_2.

Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування відповідача на території України, є відсутніми.

Таким чином, своїми діями громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП, а також не дотримався вимог ст.9 Закону України «Про державний кордон України», через що був затриманий із оформленням протоколу від 09.11.2017р. про адміністративне затримання (а.с.4-5).

Згідно рішення від 11.11.2017р. про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, вирішено громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3, 12.03.1991р.н., примусово повернути за межі України, з одночасною подачею позову про примусове видворення з клопотанням про його затримання із поміщенням в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (а.с.9).

Також встановлено, що із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів влади відповідач не звертався.

Постановляючи ухвалу про затримання громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк 6 (шість) місяців, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не має законних підстав для перебування на території України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно п.3 ч.2 ст.183-7 КАС України (у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді першої інстанції) у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення, яким затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до п.1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затв. постановою КМ України № 1110 від 17.07.2003р., пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства:

стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України;

стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством;

затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затв. наказом МВС України № 141 від 29.02.2016р., іноземці та особи без громадянства утримуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду:

про примусове видворення з України;

затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України;

затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Таким чином, за матеріалами справи затримання громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3, 12.03.1991р.н., та поміщення до пункту тимчасового перебування здійснюється з метою забезпечення його примусового видворення з України в порядку ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Колегія суддів зазначає, що процедура реадмісії громадян ОСОБА_2 визначена ст.4 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_2 про реадмісію громадян обох держав.

Відповідач був затриманий на території України та підлягає видворенню не за процедурою, передбаченою ст.ст.288 КАС України (у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції), а за процедурою, що визначена ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та вищевказаною Угодою.

Однак, позивачем процедура, яка визначена національним законодавством та міжнародним договором, не застосована.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини справи та враховуючи наведені норми законодавства, колегія суддів приходить до переконання про те, що заявлене клопотання про затримання громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є безпідставним, через що задоволенню не підлягає, з вищевикладених мотивів.

Даючи оцінку вказаним обставинам в сукупності, колегія суддів приходить до переконання про безпідставність винесення ухвали про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування, а тому вважає, що ухвала судом постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що привело до неправильного вирішення питання про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування, а відтак вона підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову в задоволенні клопотання про затримання громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Керуючись ст.ст.139, 243, 271, 272, 288, 289, 310, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1, діючого від імені та в інтересах громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3, задоволити частково.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 13.11.2017р. про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_4 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про затримання громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_8
судді ОСОБА_9
ОСОБА_10