Справа № 523/10691/16-а
Суддя: Виноградова Н. В.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/523/140/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, у складі:

судді - Виноградовій Н. В.

за участю секретаря - Одарія В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеси про визнання бездіяльності незаконною, про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Одеси про визнання бездіяльності незаконною, про зобовязання вчинити дії. В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги, виклавши їх в наступній редакції: визнати бездіяльність Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.06.2016 року неправомірною; визнати протиправними дії Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови в зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1, у період з 23.12.1991 р. по 06.11.2006 р. на відповідних посадах, до його спеціального стажу, що дає право на призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років; зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі провести розрахунок спеціального стажу ОСОБА_1, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням періоду його роботи з 23.12.1991 р. по 06.11.2006 р. на відповідних посадах, відповідно до записів у його трудовій книжці.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що з 1985 року працював у закладах охорони здоровя. Останнє місце роботи та посада - лікар із загальної гігієни відділення організації санітарно-гігієнічних досліджень, відділу досліджень фізичних та хімічних факторів ДУ «Одеський обласний лабораторний Центр Держсанепідслужби України» по переводу з Санітарно-епідеміологічної станції Суворовського району м. Одеси, де позивач працює по сьогоднішній день. 07.06.2016 року він звернувся на адресу відповідача із заявою про проведення розрахунку спеціального стажу, що дає позивачу право на призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням періоду роботи на відповідних посадах, відповідно до записів у трудовій книжці та призначення пенсії за вислугу років. Відповідач у встановленому законом порядку звернення не розглянув та у листі № 74/М-5 від 21.06.2016 р. зазначив, що при розрахунку спеціального стажу не зараховує період роботи з 23.12.1991 р. по 06.11.2006 р., посилаючись на те, що центри санепідемнагляду, держсанепідемнагляду, гігієни та епідеміології, територіальне управління з нагляду у сфері захисту прав споживачів не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. за № 909, у звязку з чим позивач вважає, що бездіяльність відповідача є фактично відмовою у перерахуванні пенсії та її призначенні, призвела до порушення його права на отримання пенсії визначеної діючим законодавством.

Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити та справу розглянути без участі позивача та представника.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем було подана заява не до належного відділення управління Пенсійного Фонду України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1985 року працював у закладах охорони здоровя: з 05.12.1985 р. по 11.02.1987 р. на посаді середнього медичного працівника І-го терапевтичного відділення Іркутської міської клінічної лікарні №1; з 16.02.1987 р. по 29.04.1987 р. розстановником Автогосподарства облздорвідділу; 04.08.1987 р. наказом від 04.08.1987 р. був прийнятий на посаду лікаря по загальній гігієні Поярковської центральної районної лікарні; 13.10.1988 р. наказом від 12.10.1988 р. був призначений виконуючим обовязки головного лікаря Михайлівської санепідемстанції; 23.12.1991 р. наказом за № 32 від 23.12.1991 р. Амурської обласної санітарно-епідеміологічної станції на підставі постанови Ради Міністрів РРФСР від 01.07.1991 р. за № 375 «Про державну санітарно-епідеміологічну станцію РРФСР», Михайлівська районна санітарно - епідеміологічна станція, яка входила у склад Поярковської центральної районної лікарні, виведена із складу лікарні і перетворена в Михайлівський районний центр державного санітарно-епідеміологічного нагляду; 31.01.1992 р. наказом за № 25 від 31.01.1992 р. був призначений головним лікарем Михайлівського центру санепідемнагляду; 06.04.1996 р. наказом за № 21 Центру державного санітарно - епідеміологічного нагляду в Амурській області Михайлівський районний центр державного санітарно-епідеміологічного нагляду перейменований в «Центр державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Михайлівському районі»; 10.12.1996 р. наказом за № 33-А позивача було переведено на посаду санітарного лікаря по загальній гігієні Центру державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Михайлівському районі; 10.11.1997 р. наказом ОСОБА_1 був призначений виконуючим обовязки головного лікаря Центру державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Михайлівському районі; 31.12.1997 р. наказом від 31.12.1997 р. позивача було призначено головним лікарем Центру державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Михайлівському районі, головним державним санітарним лікарем по Михайлівському району; 31.12.2004 р. наказом за № 21 - ЛС від 31.12.2004 р. звільнений у звязку з переводом в Територіальне управління Держспоживнагляду по Амурській області, п. 5 ст. 77 Трудового Кодексу Російської Федерації; 01.01.2005 р. позивача було переведено в Територіальне управління Федеральної служби по нагляду в сфері захисту прав споживачів і благополуччя людини по Амурській області, яке являється територіальним органом Федеральної служби по нагляду в сфері захисту прав споживачів і благополуччя людини, яка знаходиться у віданні Міністерства охорони здоровя і соціального розвитку Російської Федерації; 03.01.2005 р. наказом за № 44 від 03.01.2005 р. прийнятий на посаду заступника начальника територіального відділу в Бурейському, Михайлівському і Архарінського районах; 01.02.2005 р. наказом за №102-Л від 03.05.2005 р. ОСОБА_1 було призначено на провідну посаду Державної цивільної служби Російської Федерації заступника начальника територіального відділу в Бурейському, Михайлівському і Архарінському районах; 01.11.2006 р. наказом за №50-Л від 01.11.2006 р. було присвоєно класний чин державної цивільної служби радник Державної цивільної служби Російської Федерації 3 класу; 06.11.2006 р. наказом за № 51-Л від 03.11.2006 р. було звільнено з цивільної служби у звязку з розірванням службового контракту по ініціативі цивільного службовця, підп. 3 п. 1 ст. 33 Федерального Закону «Про Державну цивільну службу Російської Федерації" від 27.07.2004 р. за № 79; 21.02.2007 р. наказом від 19.02.2007 р. ОСОБА_1, було прийнято на посаду завідувача відділом - лікаря з радіаційної гігієни Одеської санітарно-епідеміологічної станції області; 22.09.2008 р. наказом за № 100-6 від 13.08.2008 р. позивача було звільнено за власним бажанням, у звязку з переведенням в Суворовську санепідемстанцію м. Одеси п. 5 ст. 36 КЗпП України; 23.09.2008 р. наказом за № 11 від 23.09.2008 р. позивача було зараховано на посаду завідувача санітарно-гігієнічним відділом лікар з загальної гігієни Санітарно-епідеміологічної станції Суворовського району м. Одеси по переводу з Одеської облсанепідемстанції згідно п.5 ст. 36 КЗПП України; 30.06.2010 р. позивачем було отримано Сертифікат за № 3242С лікаря-спеціаліста за спеціальністю «Загальна гігієна» (терміном до 30.06.2015 р.) про проходження атестації на визнання знань та практичних навичок в атестаційній комісії при Донецькому національному медичному університеті ім. М. Горького; 29.12.2012 р. наказом за № 14 від 28.12.2012 р. ОСОБА_1 було звільнено у звязку з переведенням на роботу до ДУ «Одеський обласний лабораторний Центр Держсанепідслужби України» п. 5 ст. 36 КЗпП України; 02.01.2013 р. наказом від 02.01.2013 р. ОСОБА_1, було прийнято на роботу на посаду лікаря із загальної гігієни відділення організації санітарно-гігієнічних досліджень, відділу досліджень фізичних та хімічних факторів ДУ «Одеський обласний лабораторний Центр Держсанепідслужби України» по переводу з Санітарно-епідеміологічної станції Суворовського району м. Одеси; 31.12.2015 р. ОСОБА_1 було отримано Сертифікат за № 470с лікаря-спеціаліста за спеціальністю «Загальна гігієна» (терміном до 31.12.2020 р.) про проходження атестації на визнання знань та практичних навичок в атестаційній комісії при Донецькому національному медичному університеті ім. М. Горького.

Вказані обставини підтверджуються: трудовою книжкою серії АТ-ІІ №9167555; довідкою за №07/4896-10 від 04.10.2010 р. Управління Федеральної служби по нагляду в сфері захисту прав споживачів і благополуччя людини по Амурській області; довідкою за № 07/6510-11 від 21.10.2011 р. Управління Федеральної служби по нагляду в сфері захисту прав споживачів і благополуччя людини по Амурській області; довідкою про перейменування за № 190ф від 05.02.2015 р. Федеральної бюджетної установи охорони здоровя «Центр гігієни і епідеміології в Амурській області».

07.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся на адресу відповідача із заявою про проведення розрахунку спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням періоду роботи на відповідних посадах, відповідно до записів у трудовій книжці та призначення пенсії за вислугу років.

Листом № 74/М-5 від 21.06.2016 р. відповідач зазначив, що при розрахунку спеціального стажу не зараховує період роботи з 23.12.1991 р. по 06.11.2006 р., посилаючись на те, що центри санепідемнагляду, держсанепідемнагляду, гігієни та епідеміології, територіальне управління з нагляду у сфері захисту прав споживачів не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. за №909.

Відтак, зважаючи на те, що відповідач розглянув заяву ОСОБА_1 та надіслав у відповідь вищевказаний лист, тому суд вважає про безпідставність заявленої позовної вимоги у частині визнання бездіяльності Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.06.2016 року неправомірною.

Відповідно до пункту 4.1. розділу ІV. Приймання, оформлення і розгляд документів, Постанови Правління пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до пункту 4.3. розділу ІV. Приймання, оформлення і розгляд документів, Постанови Правління пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до абзацу 6 п.4.1. розділу ІV. Приймання, оформлення і розгляд документів, Постанови Правління пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обовязків) та завіряється печаткою управління.

Відповідно до п. 4.7. розділу ІV. Приймання, оформлення і розгляд документів, Постанови Правління пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і обєктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до 4.8. розділу ІV. Приймання, оформлення і розгляд документів, Постанови Правління пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера.

Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування пенсіонерів.

Судом було встановлено, що позивачем усі необхідні документи та заява були подані та оформлені у відповідності до діючого законодавства на час звернення.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. за №909 до закладів охорони здоровя відносятьс я:

- лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальні органи Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри - лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад);

- аптеки, аптечні кіоски, аптечні магазини, контрольно-аналітичні лабораторії - посади провізори, фармацевти (незалежно від найменування посад), лаборанти;

- медико-соціальні експертні комісії, бюро судово-медичної експертизи - лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

У період з 23.12.1991 р. по 06.11.2006 р. позивач працював головним лікарем Михайлівського центру санепіднагляду, (який в подальшому був перейменований в «Центр державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Михайлівському районі», при цьому статус вказаного закладу не помінявся, а лише змінилася його назва), санітарним лікарем по загальній гігієні, виконуючим обовязки головного лікаря, головним лікарем Центру державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Михайлівському районі; головним державним санітарним лікарем по Михайлівському районі; заступником начальника територіального відділу в Бурейському, Михайлівському і Архарінському районах Територіального управління Федеральної служби по нагляду в сфері захисту прав споживачів і благополуччя людини по Амурській області; заступником начальника територіального відділу в Бурейському, Михайлівському і Архарінському районах Державної цивільної служби Російської Федерації, при цьому весь цей час займав посаду головного державного санітарного лікаря Михайлівського району.

Всі заклади, в яких працював ОСОБА_1 у вищевказаний період відносяться до санітарно-епідеміологічних закладів та до відання Міністерства охорони здоровя і соціального розвитку Російської Федерації, до закладів охорони здоровя, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Перейменування вказаних закладів, зміна їх назв, та часткова реорганізація не впливає на їх статус.

Відповідно до ст. 27 Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією від 01.04.1999 р. високі Договірні Сторони розвивають співробітництво в галузі соціального захисту, включаючи соціальне забезпечення громадян. Вони укладуть спеціальні угоди з метою вирішення питань трудових відносин, працевлаштування, соціального захисту, соціального забезпечення громадян однієї Сторони, які здійснюють трудову діяльність або набули трудового стажу на території іншої Сторони, та з інших питань у цій галузі, які потребують узгоджених рішень.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 року трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Оцінюючи викладене, загальний стаж роботи ОСОБА_1 в закладах охорони здоровя, який надає йому право на призначення пенсії за вислугу років складає майже 30 років.

Вказані обставини свідчать про протиправність дій відповідача щодо відмови в зарахуванні періоду роботи позивача з 23.12.1991 р. по 06.11.2006 р. до його спеціального стажу, що дає йому право на призначення пенсії за вислугу років.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-9, 11, 70-71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Суворовського об`єднання управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Суворовського об`єднання управління Пенсійного фонду України в м.Одесі щодо відмови в зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1, у період з 23.12.1991р. по 06.11.2006р. на відповідних посадах, до його спеціального стажу роботи, що дає право на призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобовязати Суворовське об`єднання управління Пенсійного фонду України в м.Одесі включити ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсії за вислугу років, періоду роботи у період з 23.12.1991р. по 06.11.2006р. на відповідних посадах, відповідно до записів у його трудовій книжці.

В решті вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського адміністративного апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя: