Справа № 444/1563/17
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
20 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/9462/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коваля Р.Й.,
суддів Гуляка В.В.,
з участю секретаря судового засідання Чигер І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові питання ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргами Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області та ОСОБА_2 на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 11 серпня 2017 року (прийняту у м. Жовкві суддею 1-ї інстанції Зеліско Р.Й.) в адміністративній справі № 444/1563/17, провадження № 2-а/444/55/17 за позовом ОСОБА_2 до Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,
У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Жовківського районного суду Львівської області із вказаним позовом та просив визнати протиправною бездіяльність Боянецької сільської ради по залишенню без розгляду його заяви від 19.05.2017 і зобовязати Боянецьку сільську раду Жовківського району Львівської області (далі Боянецька сільська рада) надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності Боянецької сільської ради площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в урочищі «Коло Велюри».
Позов мотивує тим, що його заява залишена без розгляду, чим порушено його право на безоплатне отримання земельної ділянки.
Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 11 серпня 2017 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Боянецької сільської ради по нерозгляду в місячний строк заяви ОСОБА_2 від 19.05.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності Боянецької сільської ради для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки).
Зобовязано Боянецьку сільську раду розглянути на сесії Боянецької сільської ради заяву ОСОБА_2 від 19.05.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності Боянецької сільської ради для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) в місячний строк з моменту вступу постанови в закону силу та прийняти відповідне рішення.
Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржила Боянецька сільська рада, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи,
Тому просила скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано тим, що розглядати заяву позивача немає підстав, оскільки у цьому випадку повинне подаватися клопотання, а не заява. Крім того, вважає, що Боянецька сільська рада діяла лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 апеляційну скаргу Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області залишено без задоволення, а постанову Жовківського районного суду Львівської області від 11.08.2017 в адміністративній справі № 444/1563/17, провадження № 2-а/444/55/17 без змін.
Окрім того, постанову суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, проте при вирішенні справи апеляційний суд не ухвалив рішення щодо апеляційної скарги ОСОБА_2
Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, колегія суддів дійшла висновку, що в цій частині слід прийняти додаткове рішення у справі з таких підстав.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувану постанову змінити в частині задоволення його позовних вимог і зобовязати Боянецьку сільську раду розглянути його заяву від 19.05.2017 та зобовязати Боянецьку сільську надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності Боянецької сільської ради площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в урочищі «Коло Велюри».
В обгрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що КАС України передбачено можливість зобовязати відповідача вчинити певні дії.
Як встановлено судом, 19 травня 2017 року ОСОБА_2 подав заяву до Боянецької сільської ради з проханням надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності для індивідуальної житлової забудови в урочищі «Коло Велюри» або «Коло Чуниса». При цьому, він погоджується заплатити частку за розроблення проекту детального планування території.
Листом № 223/02-09 від 07.06.2017 Боянецька сільська рада надала ОСОБА_2 відповідь про те, що його заяву від 18.05.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки буде розглянуто на черговій сесії сільської ради після затвердження детального плану території.
Вважаючи такі дії протиправними, ОСОБА_2 оскаржив їх до суду.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що клопотання ОСОБА_2 про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності для індивідуальної житлової забудови в урочищі «Коло Велюри» або «Коло Чуниса» на сесії Боянецької сільської ради не розглядалося.
Тому, суд визнав за правильне задовольнити позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Боянецької сільської ради по нерозгляду в місячний строк заяви ОСОБА_2 від 19.05.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності для індивідуальної житлової забудови в урочищі «Коло Велюри» або «Коло Чуниса» та зобовязав Боянецьку сільську раду розглянути на сесії Боянецької сільської ради вказану заяву ОСОБА_2 від 19.05.2017 в місячний строк з моменту вступу постанови в закону силу і прийняти відповідне рішення.
Разом з тим, суд вважав за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині зобовязання сільської ради прийняти рішення про надання дозволу, оскільки такі повноваження належать до виключної компетенції сесії сільської ради.
Колегія суддів апеляційного суду загалом погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу (частина перша статті 12 Земельного кодексу України (далі ЗК України)).
Згідно зі статтею 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.
Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (частина перша статті 116 ЗК України).
Відповідно до приписів частин шостої та сьомої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині заявленої площі земельної ділянки, а саме 0,25 га, до задоволення не підлягають, оскільки суд не може собою підміняти орган місцевого самоврядування, до компетенції якого входить вирішення вказаного питання.
Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до закону.
З огляду на зазначені вище норми законодавства та встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову, з огляду на те, що найбільш доцільним способом захисту порушеного права позивача буде розгляд його заяви щодо надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності на черговій сесії сільської ради.
За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Відтак, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду приходить до переконання, що оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 висновків суду першої інстанції в частині, яку він оскаржив, не спростовують, відтак слід винести додаткову постанову про залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 без задоволення, а постанову Жовківського районного суду Львівської області від 11 серпня 2017 року в адміністративній справі № 444/1563/17, провадження № 2-а/444/55/17 без змін.
Керуючись ст.ст.229, 252, 308, 315, 316, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Жовківського районного суду Львівської області від 11 серпня 2017 року в адміністративній справі № 444/1563/17, провадження № 2-а/444/55/17 без змін.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення додаткової постанови в повному обсязі.
Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
Додаткова постанова в повному обсязі складена 22 грудня 2017 року.