Справа № 522/21602/17
Суддя: Бойчук А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/2122/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі головуючого судді Бойчука А.Ю.,

при секретарі Іскрич В.В.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, згідно якої просив: зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії, починаючи з моменту її призначення 14 січня 2012 року, з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення в загальному розмірі 13818,20 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у загальному розмірі 15443,81 грн. та грошової премії відповідно статтям Дисциплінарного статуту ЗСУ в загальному розмірі 732.98 грн. та стягнути судові витрати.

При цьому посилаючись на те, що з 14 січня 2012 року ОСОБА_1 призначена та виплачується пенсія за вислугу років в розмірі 2425,95 гри.

Загалом сума грошового забезпечення для обчислення пенсії складає 4332,06 грн. 10.05.2017 року, виходячи з положень ст. 63 Закону № 2262-ХП), п.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 року № 3-1, позивачем було подано відповідачу заяву про перерахунок пенсії та додаткові документи, які дають право на перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії, що підтверджується заявою 22.05.2017 року відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача.

Вважає дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії позивача протиправними, у звязку із чим був змушений звернутися до суду.

11.12.2017 року на адресу суду надійшли письмові заперечення ГУПФУ в Одеській області, згідно яких відповідач позов не визнає та просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що вимоги, викладені у позовній заяві, є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства України, також позивачем пропущений строк для звернення до суду.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просив провести розгляд адміністративної справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлявся належним чином.

Судом встановлені фактичні обставини та відповідні до них правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Матеріалами справи встановлено, що 14 січня 2012 року ОСОБА_1 призначена та виплачується пенсія за вислугу років в розмірі 2425,95 гри.

10.05.2017 року, виходячи з положень ст. 63 Закону № 2262-ХП), п.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 № 3-1, позивачем було подано відповідачу заяву про перерахунок пенсії та додаткові документи, які дають право на перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії, що підтверджується заявою.

Листом від 22.05.2017 року відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача, що підтверджується повідомленням за вих. № 539/Ш-114.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 № 2262-ХІІ (в редакції до 01.01.2017) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, визначає випадки коли проводиться перерахунок, порядок звернення за перерахунком, дії органів державної влади щодо перерахунку. ч Пунктом 1 вищевказаного Порядку визначено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ зі змінами та доповненнями, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, МНС, Мінтрансзв'язку, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПА, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв'язку, Адміністрація Держприкордонслужби, Державний департамент з питань виконання покарань повідомляють у п'ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

У свою чергу, Пенсійний фонд України повідомляє підпорядкованим до нього головним управлінням про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. З моменту надходження зазначеної інформації головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк складають списки та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії (п. 2 Порядку).

За правилами п. З Порядку уповноважені органи на підставі списків готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Таким чином, розрахунок вислуги років та визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців чи окремих його складових для обчислення пенсії до компетенції до органів Пенсійного фонду не належить: призначення та перерахунок пенсій органами Фонду здійснюються на підставі відомостей відповідних міністерств та відомств, які оформлені належним чином.

У той же час, згідно пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402, для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються грошовий атестат або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби.

Індивідуальні перерахунки пенсій військових пенсіонерів, пов'язані з уточненням їх вислуги років (трудового стажу), розміру грошового забезпечення або його окремих видів здійснюється виключно на підставі документів, поданих уповноваженим структурним підрозділом міністерства, в якому вони проходили службу.

При цьому, уповноважений структурний підрозділ надсилає органам Пенсійного фонду України офіційне подання з необхідними поясненнями.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України. Однією із умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно приписів ч. З ст. 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи: відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, - процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) - премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Положеннями першого речення ч.4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ (в редакції до 01.01.2017) передбачено підстави для перерахунку пенсій та перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Так, пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Судом встановлено, що довідка Міністерства оборони України про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача від 2012 року № 281/51д не може бути підставою для перерахунку пенсії, оскільки передбачає нові розміри надбавок та премій, а не фактичну зміну хоча б одного з видів грошового забезпечення військовослужбовця на підставі належного рішення суб'єкта владних повноважень.

Оскільки розмір хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ (зі змінами та доповненнями) відповідно до рішення Кабінету Міністрів України не змінився, дії головного управління щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії є правомірними.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що позивачем не дотриманий шестимісячний строк позовної давності передбачений ст. 99 КАС України, оскільки позивач просить провести перерахунок та виплату пенсії з 14.01.2012 року, тобто підстави для звернення до адміністративного суду виникли ще в 2012 році, проте з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 15.11.2017 року.

Строк звернення до суду обчислюється, за загальним правилом, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обовязковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Вказана правова позиція висловлена ВСУ у справі № 6-2469цс16.

З огляду на вказане, дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обовязкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Строк звернення до адміністративного суду -це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та повязані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Кажучі про принцип рівності сторін, Суд указує, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невігідне становищестосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 р. № 3932/02, § 22).

Відповідно до прецендентного права Суду, рішення судів і трибуналів повинні бути належним чином мотивовані. Ступінь цього обовязку може варіюватися залежно від характеру рішення, щоповинно бути визначено у світлі конкретних обставин справи.

Вказані принципи допомогають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно повязано з іх реалізацією.

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті ст. 6 Конвенції є справа "Gradescolo S.R.L. проти Молдови".

У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпритації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов'язком для країн, які підписали Конвенцію.

Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно повязано з реалізацією права на справедливий суд.

Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Це питання регулюється національним законодавством, тлумачиться Верховним Судом України (справа № 6-239цс14 від 04.02.2015 р., справа № 6-738цс15 від 24.06.2015 р. та інші) та вказаними рішеннями Європейського Суду з прав людини.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем пропущені строки позовної давності, що є безумовною підставою для відмови в позові.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного та керуючись: ст. ст. 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення в частині визнання дій протиправними. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: А.Ю. Бойчук