Справа № 823/1468/17
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1468/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Сорочко Є.О.,

за участю секретаря: Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Золотоніський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Золотоніський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області про: визнання протиправними та скасування наказу відповідача від 03.08.2017 № 2034 про звільнення позивача з посади начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, а також наказ від 18.09.2017 № 250 о/с про реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, накладеного відповідно до наказу відповідача № 2034; поновлення на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області; стягнення з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 16 574,58 грн. у період з 19.09.2017 до 26.10.2017.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач згідно з наказом Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 12.12.2016 №249 о/с проходив службу в Національній поліції України на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

На підставі наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 19.07.2017 № 1888 старшим інспектором відділу ІОС УКЗ ГУНП в Черкаській області проведено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни позивачем та у зв'язку зі складенням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, за результатами якого складено висновок від 02.08.2017.

Згідно із вказаним висновком, службовим розслідуванням встановлено, що 15.07.2017 близько 21 год. 20 хв. на сполученні автодоріг с. Домантове та с. Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області позивач, перебуваючи поза службою, у цивільному одязі керував приватним мопедом «Акумота» без номерних знаків. Враховуючи наявні порушення Правил дорожнього руху України, майора поліції ОСОБА_2 зупинено поліцейськими УПД ГУНП. Під час перевірки документів встановлено, що позивач керував вказаним мопедом без реєстраційного документа на транспортний засіб, полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Разом з цим, майор поліції ОСОБА_2 був без посвідчення водія відповідної категорії. Також у висновку службового розслідування від 02.08.2017 вказано, що окрім цього, під час спілкування з позивачем поліцейські встановили, що останній має явні ознаки алкогольного сп'яніння, у зв'язку з цим позивачу було запропоновано пройти по місцю зупинки огляд на стан сп'яніння за допомого спеціального приладу «DRAGER» або в Золотоніській ЦРЛ на що позивач у присутності двох свідків відмовився.

Враховуючи викладене, цього ж дня, працівниками УПД ГУНП відносно позивача, за порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху України складено протокол (серії АП2 № 3777490) про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, одночасно за порушення п.п. 2.1, 30.1 Правил дорожнього руху України винесено постанову (серії ПС2 № 492208) у справі про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч.6 ст. 121 КУпАП застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

03.08.2017 наказом начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 2034 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника СРПП № 1 Золотоніського відділу поліції ГУНП майора поліції ОСОБА_2.» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, порушенні вимог ст.ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, порушенні вимог ст.ст. 1 та 7 Дисциплінарного статуту ОВС, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги і Правил поведінки працівника апарату міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, затверджених наказом МВС України від 28.04.2016 № 326, тобто за вчинення проступків несумісних з подальшим проходженням служби, відповідно до рішення оперативної наради керівництва МВС України від 30.01.2017 № 1, позивача звільнено зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 18.09.2017 № 250 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 цього Закону (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту ОВС України).

Не погоджуючись із вказаними рішеннями відповідача позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки дослідженими доказами та показаннями свідків підтверджено порушення службової дисципліни зі сторони позивача, вимог ст.ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, порушенні вимог ст.ст. 1 та 7 Дисциплінарного статуту ОВС, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги і Правил поведінки працівника апарату міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, затверджених наказом МВС України від 28.04.2016 № 326, що виразилось у відмові від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння та керування мопедом без реєстраційного документа на транспортний засіб, полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Позивач в обґрунтування протиправності оскаржуваних наказів та звільнення його зі служби посилається на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.08.2017 у справі № 695/2212/17, якою закрито провадження у адміністративній справі відносно позивача за ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції вказав, що з аналізу вказаної постанови вбачається, що Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області досліджувалось лише питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 3777490 від 15.07.2017 та можливості застосування до позивача адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Питання наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку внаслідок порушення останнім службової дисципліни, яке виявилось у непритаманній поліцейському поведінці та відмові у вимогах поліцейських від проходження медичного огляду під час складання поліцейськими адміністративного матеріалу, не було предметом дослідження у справі про адміністративне правопорушення.

Між тим, колегія суддів зазначає про обґрунтованість доводів позивача з посиланням на преюдиційність постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.08.2017 у справі № 695/2212/17 для цього спору, виходячи з наступного.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.08.2017 у справі № 695/2212/17 досліджувалось питання обґрунтованості притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із диспозиції частини 1 ст. 130 КУпАП, покарання наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У вказаній постанові, серед іншого зазначено, що відповідно до протоколу медичного огляду, встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння від 15.07.2017 року, виданого Золотоніською центральною районною лікарнею, позивач 15.07.2017 о 22 год. 10 хв. перебував у тверезому стані. Суд прийняв дані висновки до уваги, оскільки вони виконані сторонніми організаціями і сумнівів у собі не викликають.

Отже, постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.08.2017 у справі № 695/2212/17, яка набрала законної сили, встановлено факт того, що позивач 15.07.2017 перебував у тверезому стані.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, факт перебування ОСОБА_2 15.07.2017 у тверезому стані був предметом дослідження в адміністративній справі №695/2212/17, та такий факт встановлено вказаним вище рішенням суду, відповідно вказана обставина в контексті положень ч. 1 ст. 71, ст. 255 КАС України, не підлягає доказуванню під час вирішення даної справи.

Враховуючи те, що оскаржуваними наказами позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, через вчинення дій, які є дисциплінарним проступком, що виразилось у відмові на вимогу поліцейських від проходження медичного огляду під час складання поліцейськими адміністративного матеріалу, та перебування у нетверезому стані під час керування транспортним засобом, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів відповідача та суду першої інстанції про вчинення дисциплінарного проступку, який став причиною звільнення позивача зі служби в поліції.

Окремо, суд апеляційної інстанції вказує на імперативні приписи ч. 1, 4 ст. 70 КАС України, якими передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Колегія суддів критично оцінює доводи суду першої інстанції, який посилається на пояснення свідків інспекторів УПД ГУНП, та матеріали службового розслідування, як на належний доказ порушення позивачем вимог Дисциплінарного статуту та Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII.

Відтак, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів в матеріалах справи, які б у встановленому порядку підтверджували факт перебування позивача у стані сп'яніння 15.07.2017, колегія суддів приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову, визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів від 03.08.2017 № 2034 та наказу від 18.09.2017 № 250 о/с.

Відповідно до ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на те, що судом встановлено протиправність звільнення позивача зі служби в поліції, вимоги щодо поновлення його на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст.235 Кодексу законів про працю України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Оскільки суд прийшов до висновку про незаконність звільнення позивача з раніше займаної посади та необхідність поновлення її на роботі, то на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.09.2017 по дату ухвалення судового рішення.

В п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки про доходи від 14.09.2017 № 752 заробітна плата позивача за останні 2 місяці роботи становить 24 044,91 грн., відповідно, середньоденна заробітна плата - 559,18 грн.

Кількість днів вимушеного прогулу становить 59 робочих днів, у зв'язку з чим сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 32 991,62 грн.

Враховуючи, що питання розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час розгляду справи судом першої інстанції не вирішувалося, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь позивача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 19.09.2017 по 11.12.2017.

Приписами ч.1 ст. 195 КАС України, зокрема, передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не обґрунтував свою правову позицію у встановленому порядку та не довів обґрунтованість підстав для відмови в задоволенні позову.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку стосовно відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, та відповідно до ч.4 ст. 202 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим наявні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 186, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 - скасувати, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 03.08.2017 № 2034 про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, а також наказ від 18.09.2017 № 250 о/с про реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, накладеного відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 2034 від 03.08.2017.

Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_2 середнє грошове утримання за час вимушеного прогулу в розмірі 32991,62 грн. з 19.09.2017 по 11.12.2017, без урахування податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

Допустити негайне виконання постанови суду в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги в порядку ст.212 КАС України.

(Постанову у повному обсязі складено 18.12.2017)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Г.В. Земляна

Суддя: Є.О. Сорочко