Справа № 812/162/17
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року справа №812/162/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі судового засідання Борисові А.А., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року (повний текст складено 17 жовтня 2017 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 812/162/17 (суддя І інстанції Шембелян В.С.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

26 січня 2017 року фізична особа-підприємць ОСОБА_2 звернулсь до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, у якому позивач просиа суд: - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області № НОМЕР_1 від 10.04.2014 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних санкції у сумі 65837,76 грн; - визнати протиправним та скасувати рішення № 188/12-14-17-03/21 від 20.05.2014 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у сумі 24 211,52 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що податковим органом проведено документальну планову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року про 21.12.2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року. За результатами зазначеної перевірки 14 березня 2014 року відповідачем складено акт про результати документальної планової невиїзної перевірки № 375/12-14-17-02/21-.

Перевіркою встановлено порушення в діяльності позивача, зокрема, заниження податку на доходи фізичних осіб, заниження податку на додану вартість, заниження єдиного внеску, безпідставне відображення в податковому обліку господарських операцій, що не мали реального здійснення.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.04.2014 про нарахування позивачу податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб та штрафних санкцій на загальну суму 65837,76 грн.

Рішенням № 188/12-14-17-03/21 від 20.05.2014 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафні санкції у сумі 2201,05 грн.

Позивач вважає вищезазначене податкове повідомлення-рішення та рішення про донарахування єдиного внеску протиправними, оскільки, єдиною підставою для нарахування Позивачу вказаних зобовязань стали висновки податкового органу про нереальність господарських операцій Позивача з контрагентом ТОВ Вектра 3000, а хибність вказаних висновків податкового органу встановлена в судовому рішенні від 23.11.2016 №812/1559/15, що набрало законної сили.

Як встановлено у вказаному судовому рішенні, за договором № 1203в від 12.03.2012 року ТОВ Вектра 3000 у період з березня по листопад 2012 року поставило, а Позивач прийняв та оплатив матеріали для виробництва меблів (ДСП, ДВП, фанера, фурнітура, дзеркало, профілі, опора, шурупи, ручки, петлі тощо) на загальну суму 384 658,85 грн., в тому числі ПДВ 64198,14 грн. Постачання продукції за договором № 1203в від 12.03.2012 року, її прийняття та оплата, формування податкових зобов'язань та їх декларування підтверджується наданими до перевірки первинними документами бухгалтерського обліку, зокрема: господарським договором № 1203в від 12.03.2012 року; заявкою на постачання 14.03.2012 року; рахунками-фактурами; видатковими накладними; товарно-транспортними накладними; податковими накладними; реєстрами виданих та отриманих податкових накладних; податковими деклараціями з ПДВ за період з березня по листопад 2012 року. Всі господарські операції підтверджені відповідними первинними документами, господарські операції між позивачем та його контрагентами мали реальний характер та фактично здійснювались.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у справі № 812/162/17 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області № НОМЕР_1 від 10.04.2014 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних санкції у сумі 65837,76 грн. Визнано протиправним та скасовано рішення № 188/12-14-17-03/21 від 20.05.2014 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у сумі 2201,05 грн.

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що перевіркою ФОП ОСОБА_2 встановлено, що позивачем завищено податковий кредит з ПДВ, безпідставне відображення в податковому обліку ряду господарських операцій, що не мали реального здійснення. Позивачем не надано документального підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ Вектра 3000, тому податковим органом правомірно нараховані Позивачу зобовязання зі сплати вказаних платежів.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємиць виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради 23 січня 2001 року за № 0003421, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, з 22.02.2001 перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у місті Сєвєродонецьку, що підтверджується довідкою № 142 від 19.03.2009, є платником податку на додану вартість з 11.03.2001, що підтверджується свідоцтвом № 100139160 від 15.09.2008, індивідуальний податковий номер НОМЕР_2 (Т. І а.с. 23-26).

На підставі наказу № 159-п від 27.02.2014 Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області посадовими особами податкового органу проведено документальну планову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 21.12.2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року (Т. І а.с. 29).

За результатами зазначеної перевірки 14 березня 2014 року ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у Луганській області складено акт № 375/12-14-17-02/21- (Т. І а.с. 30-48).

Зі змісту акту перевірки № 375/12-14-17-02/21- від 14.03.2014 вбачається, що перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_2: - п.2 ст.177 та п.138.2 ст.138, п.п. 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) ПП ОСОБА_2 завищено валові витрати з податку на доходи на суму 320990,70 грн за 2012 року та чистий оподатковуваний дохід на суму 320990,70 грн внаслідок чого донарахований податок з доходів за 2012 рік складає 52670,27 грн; - п.2 ст.7 Закону України від 08.07.2010 № 2464- VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, в результаті занижено єдиний внесок на суму: у 2011 році на суму 4656,39 грн; у 2012 році на суму 26647,92 грн (у звязку з збільшенням чистого доходу за рахунок необгрунтованого завищення витрат по взаємовідносинам з ТОВ Вектра 3000 та відповідно до п.2 ст.7 Закону України від 08.07.2010 № 2464- VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, нарахування єдиного внеску здійснено в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску; у 2013 році на суму 8808,00 грн; - п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) занижено податок на додану вартість на суму 1666,67 грн, а саме у червні 2013 року 1666,67 грн.

За вказаним ОСОБА_1 перевірки позивачу було донараховано 40112,53 грн єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

На підставі ОСОБА_1 перевірки № 375/12-14-17-02/21- від 14.03.2014 ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у Луганській області прийнято:

рішення № 130/12-14-17-03/21 від 10.04.2014 про застосування штрафних санкцій з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 3803,66 грн ( Т. І а.с.18);

податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.04.2014, яким ФОП ОСОБА_2 збільшено грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 52670,21 грн. та нараховано штрафні санкції у сумі 13167,55 грн. (Т. І а.с. 14).

Вказане податкове повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій з єдиного внеску було оскаржено позивачем до ГУ Міндоходів у Луганській області ( Т.І а.с.72-74).

Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 14.05.2014 №7328/122-32-10-04/08 повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 10.04.2014 залишено без змін; скасовано рішення № 130/12-14-17-03/21 від 10.04.2014 у частині застосування штрафних санкцій з у сумі 1602,61 грн та донарахування єдиного внеску в сумі 18102,05 грн (Т.І а.с.63-66).

Рішенням ГУ від 14.05.2014, податковий орган залишив без змін рішення в частині донарахування зобовязань позивачу за 2012 рік щодо взаємовідносин з ТОВ Вектра 3000, які за ОСОБА_1 перевірки визнавалися податківцями такими, що фактично не здійснені.

У звязку з чим ДПІ в м. Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у Луганській області прийнято рішення №188/12-14-17-03/21 від 20.05.2014 про застосування штрафних санкцій в сумі 2201,05 грн та донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 22010,47 грн, яке оскаржується позивачем в цій справі (Т.І а.с.68).

Рішенням від 20.06.2014 року Міністерство Доходів і зборів України повторну скаргу позивача від 05.06.2014 № 53 на податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 10.04.2014 залишено без задоволення ( Т.І а.с.75).

Рішенням від 27.06.2014 року Міністерство Доходів і зборів України скаргу позивача від 05.06.2014 № 53 щодо скасування рішення № 188/12-14-17-03/21 про донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та штрафних санкцій залишено без розгляду ( Т.І а.с.77).

Вищезазначені оскаржені позивачем рішення прийняті у звязку з нереальністю, на думку податкового органу, господарських операцій позивача з ТОВ Вектра 3000, що мали місце в 2012 році.

Однак, хибність вказаних висновків податкового органу встановлена в судовому рішенні від 23.11.2016 №812/1559/15, що набрало законної сили.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року у справі № 812/1559/15, яка залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року, задоволено повністю позов ФОП ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 29.01.2014 про збільшення фізичній особі- підприємцю ОСОБА_2 грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 96297,00 грн (Т. І а.с. 214-230).

В зазначених рішеннях суду встановлено факт відсутності порушень порядку формування податкових зобов'язань та реальний характер господарських операцій Позивача з ТОВ Вектра 3000 в 2012 році.

Зазначені обставини не підлягають доказуванню відповідно до вимог ч.1 ст.72 КАС України.

Крім того, на підтвердження реальності господарських операцій, позивачем надано суду договір поставки № 1203в від 12 березня 2012, укладений ФОП ОСОБА_2 з ТОВ Вектра 3000, предметом якого є продаж ТОВ Вектра 3000 позивачу меблів та матеріалів для виробництва меблів згідно замовлення покупця на загальну суму 300000,00 грн. та додаткову угоду № 1 до вказаного договору поставки, згідно якої поставка меблів та матеріалів здійснюється транспортом Продавця до складу покупця (Т.І а.с.80).

На виконання умов вказаного договору ФОП ОСОБА_2 направлено директору ТОВ Вектра 3000 замовлення на поставку товарів у березні 2012 року, серпні 2012 року, вересні 2012 року та листопаді 2012 року (Т. І а.с. 82, 89, 96, 103, 110, 117, 124, 136, 144)

Отримання замовлених матеріалів підтверджено рахунками-фактурами № 00263 від 20.03.2012, № 00263 від 22.03.2012, № 020804 від 02.08.2012, № 150803 від 15.08.2012, № 160806 від 16.08.2012, № 170804 від 17.08.2012, № 040907 від 04.09.2012, № 170903 від 17.09.2012, № 151106 від 15.11.2012 та № 161104 від 16.11.2012, видатковими накладними № 00263 від 20.03.2012 на суму 19920,00 грн., № 52 від 02.08.2012 на суму 13219,20 грн., № 470 від 15.08.2012 на суму 57888,31 грн., № 507 від 16.08.2012 на суму 55192,74 грн., № 522 від 17.08.2012 на суму 29719,46 грн., № 127 від 04.09.2012 на суму 21000,00 грн., № 509 від 17.09.2012 на суму 52399,97 грн., № 554 від 18.09.2012 на суму 31999,97 грн., № 451 від 15.11.2012 на суму 57900,00 грн. та № 462 від 16.11.2012 на суму 45949,20 грн., а також податковими накладними, виданими ТОВ Вектра 3000, а саме № 263 від 22.03.2012 на суму 19920,00 грн., у тому числі ПДВ 3320,00 грн., № 52 від 02.08.2012 на суму 13219,20 грн., у тому числі ПДВ 2203,20 грн., № 470 від 15.08.2012 на суму 57888,31 грн., у тому числі ПДВ 9648,05 грн., № 507 від 16.08.2012 на суму 55192,74 грн., у тому числі ПДВ 9198,79 грн., № 522 від 17.08.2012 на суму 29719,46 грн., у тому числі ПДВ 4953,24 грн., № 127 від 04.09.2012 на суму 21000,00 грн., у тому числі ПДВ 3500,00 грн., № 509 від 17.09.2012 на суму 52399,97 грн., у тому числі ПДВ 8733,33 грн., № 554 від 18.09.2012 на суму 31999,97 грн., у тому числі ПДВ 5333,33 грн., № 451 від 15.11.2012 на суму 57900,00 грн., у тому числі ПДВ 9650,00 грн., та № 462 від 16.11.2012 на суму 45949,20 грн., у тому числі ПДВ 7658,20 грн. (Т.І а.с.83, 86, 88, 90, 93, 95, 97, 100, 102, 104, 107, 109, 111, 114, 116, 118, 121, 123, 125, 128, 130, 133, 133, 137, 141, 143, 145, 148, 150).

Під час отримання продукції від ТОВ Вектра 3000 позивачем складались акти приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю, які містять реквізити супровідних документів, дані транспортних накладних, перелік продукції та підписи представника постачальника та отримувача (ФОП ОСОБА_2В.) ( Т.І а.с.84, 91, 98, 105, 112, 119, 126, 131, 138, 146).

Перевезення меблів та мебельних матеріалів підтверджено товарно-транспортними накладними.

Копії вищевказаних первинних документів (Т. І а.с. 80-150) відповідають оригіналам, оглянутим у судовому засіданні. Первинні документи містять всі необхідні реквізити, підписи та печатки постачальника ТОВ Вектра 3000 та покупця ФОП ОСОБА_2

Як вбачається з акту перевірки № 375/12-14-17 02/21- від 14.03.2014 зазначені документи також були предметом дослідження податкового органу, зауважень щодо правильності їх оформлення в акті не зазначено.

Згідно виписок банку з рахунку позивача ФОП ОСОБА_2 сплачено ТОВ Вектра 3000 вартість придбаної продукції, у тому числі перераховано податок на додану вартість в ціні товару, а саме оплата продукції здійснена платіжними дорученнями № 230 від 26.07.2012 на суму 19920,00 грн., № 274 від 06.09.2012 на суму 15192,74 грн., № 262 від 06.09.2012 на суму 29179,46 грн., № 287 від 17.09.2012 на суму 40000,00 грн., № 288 від 17.09.2012 на суму 57888,31 грн., № 290 від 18.09.2012 на суму 13219,20 грн., № 308 від 02.10.2012 на суму 84399,94 грн., № 316 від 05.10.2012 на суму 21000,00 грн., № 396 від 05.12.2012 на суму 57900,00 грн. та № 399 від 10.12.2012 на суму 45949,20 грн., а всього на рахунок ТОВ Вектра 3000 позивачем перераховано 384648,85 грн. (Т. І а.с. 152-165).

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_2 у 2012 році подано до ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у Луганській області податкові декларації з податку на додану вартість, у тому числі за спірний період за березень, серпень, вересень та листопад 2012 року, у яких задекларовано податковий кредит по взаємовідносинам з ТОВ Вектра 3000 (Т. І а.с. 166-212).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п. 138.8. ст. 138 Податковго кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат;... до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу(прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Пунктом 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до вимог ст. 198.1 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до вимог ст. 198.2 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до вимог ст. 198.3 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Статтею 2 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлено, що дія цього Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами встановлюється ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88.

Згідно п. 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну № 88 від 24.05.1995, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-ХІУ від 16.07.1999, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів законності прийнятих ним рішень стосовно позивача. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, що підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили. Вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, оскаржені Позивачем податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.04.2014 та рішення № 188/12-14-17-03/21 від 20.05.2014 мають бути судом скасовані.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у справі № 812/162/17 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у справі № 812/162/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

ОСОБА_3