Справа № 825/1949/17
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року м.Чернігів Справа № 825/1949/17

Чернігівський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Матусевича Р.М.,

Татаринової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області (далі - ліквідаційна комісія ГУ МВС у Луганській області), Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі-ГУНП у Луганській області), в якому остаточно просить суд визнати протиправним та скасувати витяг з наказу голови ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області від 06.11.2017 № 12 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ та поновити позивача на посаді, яку він займав або рівнозначну їй з 16.07.2011 (а.с. 45).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.12.2017 із занесенням до журналу судового засідання здійснено заміну неналежного відповідача Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області на належного відповідача ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що наказом УМВС України в Луганській області № 225 о/с від 15.07.2011 його звільнено з посади оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Луганського міського управління УМВС України в Луганській області. Позивач оскаржив вказаний наказ у судовому порядку. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.01.2013, яке набрали законної сили, позивача поновлено на посаді з 16.07.2011. На виконання зазначеного рішення суду, наказом голови ліквідаційної комісії ГУ МВС у Луганській області від 06.10.2016 № 18 о/с відмінено пункт наказу УМВС України в Луганській області від 15.07.2011 № 225 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади та поновлено його на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Луганського міського управління УМВС України в Луганській області з 16.07.2011. Наказом голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області від 06.11.2017 № 12 о/с позивача звільнено за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (через скорочення штату) з 06.11.2015. Позивач вважає, що спірний наказ прийнятий всупереч вимогам чинного законодавства України, оскільки звільнення відбулось в період, коли його ще не було фактично поновлено на посаді та допущено до виконання своїх службових обов'язків. Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що у разі звільнення працівника через скорочення штатів, такий має бути попереджений про наступне звільнення в порядку, встановленому чинним законодавством України, що не було зроблено ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Луганській області.

Позивач в судовому засіданні остаточні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник ліквідаційної комісії ГУ МВС у Луганській області в судовому засіданні позов не визнав з мотивів, викладених в письмових запереченнях (а.с.36-37). Зазначив, що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Також пояснив, що в даному випадку будь-якого обов'язку щодо додаткового попередження позивача про наступне звільнення чинним законодавством не передбачено, оскільки останній попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу закону. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник ГУНП у Луганській області в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що оскільки позивач в трудових відносинах з ГУНП у Луганській області не перебував, тому не може бути поновлений на рівнозначній посаді у поліції.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

15.07.2011 наказом УМВС України у Луганській області № 225 о/с, капітана міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Луганського МУ УМВС України в Луганській області звільнено з посади з органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил України за п.64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України.

21.01.2013 постановою Луганського окружного адміністративного суду визнано протиправним та скасовано наказ від 15.07.2011 № 225 о/с, а позивача поновлено на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Луганського МУ УМВС України в Луганській області з 16.07.2011. Рішення суду набрало законної сили.

06.10.2016 наказом голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Луганській області № 18 о/с відмінено пункт наказу УМВСУ в Луганській області від 15.07.2011 № 225 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади та поновлено позивача на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Луганського міського управління УМВСУ в Луганській області з 16.07.2011 (а.с.25).

06.11.2017 наказом голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області № 12 о/с згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Луганського міського управління УМВСУ в Луганській області, звільнено у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) з 06.11.2015 (а.с.39).

Вважаючи спірний наказ протиправним, позивач звернувся до суду за захистом свої прав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з пунктом 10 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон № 580-VIII) працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 11 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 885 від 28.10.2015, чинної на день звільнення позивача) передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Таким чином, вищезазначені норми (пункти 10 та 11 Розділу ХІ Закону (далі - Закон № 580-VIII) та пункт 64 "г" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ), на які йдеться посилання у спірному наказі, містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: 1) при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; 2) неприйнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; 3) при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Докази щодо відмови позивача від проходження служби в поліції відсутні.

У свою чергу, відповідно до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону (далі - Закон № 580-VIII) працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Отже, Законом № 580-VІІІ передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Тобто законодавець визначив, що працівник міліції може реалізувати своє право на проходження служби в поліції за умови виявлення такого бажання в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, починаючи з 06.08.2015 по 06.11.2015 включно.

У цьому контексті слід також зазначити, що пункти 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ передбачають вирішення питання подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції. Вказані норми є імперативними.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Луганського окружного адміністративного суду від 21.01.2013 у справі № 2а/1270/100552012 позивача поновлено на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Луганського МУ УМВС України в Луганській області з 16.07.2011 та видано виконавчий лист від 28.01.2013. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013 у справі № 2а/1270/100552012, постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21.01.2013 залишено без змін.

Однак докази, які б підтверджували, що позивач після поновлення на посаді фактично допущений до виконання службових обов'язків, відсутні. Таким чином, позивач не був діючим працівником міліції.

Вказані обставини не залежали від волі позивача та позбавили можливості в період з 06.08.2015 по 06.11.2015 реалізувати гарантоване Законом № 580-VIIІ право на проходження служби в поліції, що свідчить про безпідставність прийняття спірного наказу.

Що стосується посилань представника відповідача на те, що з 07.11.2015 інститут публічної служби в міліції ліквідовано на законодавчому рівні, що унеможливлювало допущення позивача до виконання службових обов'язків за посадою, на якій його поновлено судовим рішенням, суд зауважує на таке.

Відповідно до статті 240-1 Кодексу законів про працю України у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 49-3 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України "Про зайнятість населення".

Відповідно до положень частини першої статі 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняє свою діяльність, передаючи все своє майно, права та обов'язки іншим юридичним особам - правонаступникам внаслідок реорганізації (через злиття, приєднання, поділ, перетворення) або ліквідації.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (частина друга статті 104 Цивільного кодексу України).

Водночас ГУ МВС у Луганській області на даний час перебуває в стані припинення, що не заперечується представником відповідача. Докази про внесення до єдиного державного реєстру запису про припинення відсутні.

Верховний Суд України в постановах від 04.03.2014 (справа № 21-8а14), від 27.05.2014 (справа №21-108а14), від 28.10.2014 (справа № 21-484а14) сформулював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Однак ліквідаційна комісія ГУ МВС у Луганський області свій обов'язок по працевлаштуванню позивача не виконала.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області від 06.11.2017 № 12 о/с в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Луганського міського управління УМВС України в Луганській області.

За змістом пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді.

Як вбачається зі спірного наказу, позивача звільнено з 06.11.2015.

За таких обставин та з урахуванням приписів пункту 24 Положення, позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений з 07.11.2015.

Разом з тим, що стосуються вимог позивача про поновлення його на посаді з 16.07.2011, то суд зазначає таке.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 21.01.2013 позивача поновлено на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Луганського міського управління УМВС України в Луганській області з 16.07.2011. Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Тобто принцип юридичної визначеності гарантує обмеження на безкінечний перегляд рішень, які вступили в силу, не лише правомочного суду, а й іншого владного органу, якщо таке рішення останнього переглядалося судом та визнано законним. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").

В даному ж випадку оскільки судовим рішенням від 21.01.2013 у справі № 2а/1270/10055/2012, яке набрало законної сили, зроблено висновок про поновлення позивача на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Луганського міського управління УМВС України в Луганській області з 16.07.2011, тому це питання, на переконання суду, не може слугувати підставою для перегляду обставин, встановлених остаточним судовим рішенням.

За наведених вище обставин суд доходить до переконання, що в задоволенні цих позовних вимог позову слід відмовити.

Що стосується посилань позивача на те, що у разі відсутності посад у ГУ МВС у Луганській області його слід поновити на рівнозначній посаді у ГУНП у Луганській області, суд зазначає таке.

При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де зберіглося його попереднє місце роботи.

При ліквідації підприємства (установи, організації) правила пункту 1 статті 40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Враховуючи вище викладене, суд зазначає, що правові підстави для поновлення позивача у ГУНП у Луганській області відсутні, оскільки позивач не був переведений і не працював у названому управлінні.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Відповідно до приписів частини першої статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи викладене, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Луганського міського управління УМВС України в Луганській області з 07.11.2015 підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись статтям 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати витяг з наказу голови ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області від 06.11.2017 № 12 о/с в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Луганського міського управління УМВС України в Луганській області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Луганського міського управління УМВС України в Луганській області з 07.11.2015.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко