Справа № 185/6636/17
Суддя: Палюх Т. Д.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/6636/17
Провадження № 2-а/185/371/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Палюх Т.Д., при секретарі Чернишовій К.Д., за участі представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи - ОСОБА_3, розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, третя особа - Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, про визнання неправомірними дій з боку Пенсійного фонду та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22.08.2017року позивач звернувся до суду із позовом про визнання неправомірними дій з боку Пенсійного фонду щодо припинення виплати позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01 березня 2016 року, та зобов'язання здійснити нарахування та виплату йому, ОСОБА_4, пенсії за віком у період з 01 березня 2016 року по 31 травня 2017 року( включно).

В обгрунування позову зазначив, що отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням від 19.09.2002року, постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, вул Бессонова, буд.42 кв.378. З 01.07.2017року він перебуває на обліку в Павлоградському об"єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України, до цього перебував на обліку в Бахмутському об"єднаному управлінні ПФУ у Донецькій області, де й отримував пенсію. Однак з 01.03.2016року виплату пенсії йому було припинено з невідомих йому причин.

08.06.2017року ОСОБА_4 звернувся до Павлоградського ОУ ПФУза поновленням виплати пенсії.

Рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Павлоградської міської ради(протокол №21 від 12.07.2017 року) згідно п.11-13 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, було прийнято рішення відновити виплату позивачу пенсії з червня 2017 року.

02.08.2017року він звернувся до Павлоградського ОУ ПФУ із заявою про відновлення виплати пенсії та виплату заборгованості з 01 березня 2016 року по 31 травня 2017 року, однак отримав відповідь від 10.08.2017року № Ц/240 про відмову у виплаті заборгованісті з березня 2016року по травень 2017року.

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, такими, шо порушують його конституційне право на отримання пенсії. Він пропрацював багато років у своїй країні та сплатив внески до системи пенсійного забезпечення, тому не може бути позбавлений права на пенсію лише та тій підставі, що проживав на тимчасово окупованій території.

Тому позивач звернувся за захистом свого права до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов.

Представник відповідача позов не визнала з підстав, зазначених у письмовому запереченні, а саме, що відповідач діяв відповідно до п.п.11-13 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, за якими соціальні виплати припиняються у разі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, зазначених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Було прийнято рішення відновити виплату позивачу пенсії з 1 червня 2017 року. Також наголошує, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України.

Представник третьої особи Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради вважав дії відповідача правомірними.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходачи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебував на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про взятих на облік внутрішньо переміщених осіб Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області з 11.12.2014року по 09.06.2017року за адресою м.Бахмут, вул Гоголя, 85а, довідка № 5, що підтверджується відповіддю на запит суду правління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області( а.с.62).

З 01 червня 2017року ОСОБА_4 перебуває на обліку у Павлоградському ОУ ПФУ Дніпропетровської області як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України.

З 01 березня 2016 року виплату пенсії ОСОБА_4 було автоматично припинено за результатом обміну інформацією щодо переміщених осіб з органами соцзахисту населення.

08.06.2017року ОСОБА_4 звернувся до Павлоградського ОУ ПФУза поновленням виплати пенсії.

На підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Павлоградської міської ради(протокол №21 від 12.07.2017 року) згідно п.11-13 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, Павлоградським ОУ ПФУ було прийнято рішення відновити виплату позивачу пенсії з 1 червня 2017 року.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до Преамбули Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі по тексту - Закон №1058) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.Зміна умов і норм загальнообовязкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Статтею 4 Закону №1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообовязкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 3 статті 4 Закону №1058 визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення. Статтею 5 Закону №1058 передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообовязковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.Таким чином, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Інші нормативно-правові акти, у сфері правовідносин врегульованих Законом №1058, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Приписами ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

(положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009)

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Як встановлено з матеріалів справи, виплату пенсії позивачу призупинено у зв'язку з не підтвердженням фактичного місця проживання.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках передбачених законом.

Між тим, відповідач не вказав, яка з обставин, визначених наведено нормою Закону стала підставою для припинення позивачу виплати пенсії. Посилання відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» не є посиланням на норми закону, оскільки постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом.

Припинення виплати позивачу пенсії у зв'язку з відсутністю довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеним в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, за висновками, наведеними в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 07.10.2009р. в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Таким чином, зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії.

Відповідно до статті 8 Конституції України, вона має найвищу юридичну силу.Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року, зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Відповідно до статті 1 Конституції України, Україна є правовою державою. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю ( стаття 3 Конституції України ).

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача законні та обґрунтовані, а його порушене право на отримання пенсії за віком за період з 01 березня 2016року по 31 травня 2017 року підлягає захисту.

Позивач отримав письмову відмову відповідача на своє звернення про виплату пенсії за спірний період у серпні 2017 року, звернувся до суду 22.08.2017 року, отже строк звернення до суду з адміністративним позовом ним не пропущений.

Керуючись ст.ст. 69, 159, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо невиплати ОСОБА_4 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у період з 01 березня 2016 року по 31 травня 2017 року( включно).

Зобовязати управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у період з 01 березня 2016 року по 31 травня 2017 року( включно).

Постанова підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови в повному обсязі.

Суддя Т. Д. Палюх