Справа № 205/1146/17(2-а/205/96/17)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2017 року справа № 205/1146/17(2-а/205/96/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Чумака С. Ю., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2017 року у справі №205/1146/17 (головуючий І-ї інстанції Остапенко Н.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську Головного управління національної поліції у м.Дніпропетровську лейтенанта поліції Цибульського Ярослава Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 24.02.2017 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Інспектора Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську ГУНП у м.Дніпропетровську лейтенанта поліції Цибульського Я.С., в якому просив скасувати постанову серії ЕАА №064459 від 22.02.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного стягнення штрафу у розмірі 425 грн. за ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАА №064459 від 22.02.2017 року інспектора Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровськ головного Управління національної поліції у м.Дніпропетровську лейтенанта поліції Цибульського Ярослава Сергійовича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн..

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач, представник позивача, відповідач та представник апелянта в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.55, 56-57).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАА №064459 від 22.02.2017 року, винесеної інспектором Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську ГУ НП у м.Дніпропетровську лейтенантом поліції Цибульським Я.С., 22 лютого 2017 року об 11 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Деу Нексія», номерний знак НОМЕР_1, по вул.Криворізька, 116-а в м.Дніпро, водій не мав при собі поліса цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.2.1 (ґ) ПДР (а.с. 4).

Зазначеною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

Не погодившись з таким рішенням інспектора Управління патрульної поліції, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не складався протокол про порушення правил дорожнього руху та не оформлювалися матеріали дорожньо-транспортної пригоди, а тому законних підстав вимагати від позивача надання полісу обов'язкового автострахування не було, що свідчить про протиправність постанови в частині притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі по тексту - Правила), Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Кодексом України ппро адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Підпунктом «г» пункту 2.1 Правил дорожнього руху України передбачено обов'язок водія мати при собі, зокрема поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п.п.«а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

З аналізу зазначених норм можливо зробити висновку, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу відповідних посадових осіб пред'являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а у випадку звільнення від такого обов'язкового страхування - відповідні підтверджуючі документи (посвідчення).

В адміністративному позові ОСОБА_1, посилаючись на статтю 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначив, що він є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням, яке було надано відповідачу під час складення оскаржуваної постанови, а тому він звільняється від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 13.1. статті 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

З аналізу норм зазначеної статті можливо зробити висновок, що учасники бойових дій звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України лише у випадку, якщо вони особисто керують належними їм транспортними засобами.

Позивач - ОСОБА_1 згідно посвідчення серії НОМЕР_2, виданого адміністрацією державної муніципальної служби транспорту 12.05.2015 року, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.12).

Проте, позивач під час перевірки документів не надав інспектору реєстраційний документ на транспортний засіб, яким він керував, та який би підтверджував, що зазначений транспортний засіб належить саме позивачу.

Такого документу не надано позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій та в матеріалах справи він відсутній, як і відсутні відомості щодо належності вказаного транспортного засобу інваліду I групи та керування позивачем таким транспортним засобом у присутності його власника, який є інвалідом І групи.

Разом з тим, відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу «Деу Нексія», номерний знак НОМЕР_1, власником зазначеного транспортного засобу є ОСОБА_3, тобто інша особа, а не позивач (а.с.43).

Факт відсутності поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») або відповідного підтверджуючого документа (посвідчення) про звільнення від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, позивачем не заперечувалось та не спростовувалось.

Посилання позивача, з якими погодився суд першої інстанції, що у відповідача не було законних підстав вимагати від позивача надання полісу обов'язкового автострахування оскільки відповідачем не складався протокол про порушення правил дорожнього руху та не оформлювалися матеріали дорожньо-транспортної пригоди, колегія суддів вважає безпідставним та необґрунтованим з огляду на таке.

Правила дорожнього руху не містять застереження (або виключення) про те, що контроль за наявністю поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється Національною поліцією тільки при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Крім того, відповідно до пункту 21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, крім іншого, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Пунктом 21.3 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Як зазначалося вище, відповідно до п.п.«а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, серед яких, зокрема, вказаний поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач не заперечує факту відсутності у нього на час складання постанови про адміністративне правопорушення полісу (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким він керував.

Наявність в діях позивача зазначеного складу адміністративного правопорушення є єдиною та достатньою фактичною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП.

У відповідності до ст.ст.222, 258, 283 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.126 КУпАП, розглядаються органами Національної поліції із винесенням за результатами такого розгляду постанов без попереднього складення протоколу про адміністративне правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідач - інспектор Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську Головного управління національної поліції у м.Дніпропетровську Цибульський Я.С. має спеціальне звання «лейтенант поліції», а тому має право від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час складання постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та постанова прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2017 року у справі № 205/1146/17 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2017 року у справі № 205/1146/17 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Головного управління національної поліції у м.Дніпропетровську лейтенанта поліції Цибульського Ярослава Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: В.А. Шальєва