Справа № П/811/1879/17
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м. Кропивницький Справа № П/811/1879/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А., за участю секретаря судового засідання Гловацької М.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Територіального сервісного центру 3543 Регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до начальника Регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області Територіального сервісного центру 3543 ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що вона разом зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_3 придбали транспортний засіб GEELY, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі LВ37624S6ВL036190, який був зареєстрований на ОСОБА_3 згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХЕ 693796 від 26.12.2015 року. Після смерті ОСОБА_3 у серпні 2016 року, рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21.08.2017 року встановлено факт проживання позивачки з ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 30.08.2013 року по 11.08.2016 року, вказаний транспортний засіб визнано обєктом права спільної сумісної власності позивачки та ОСОБА_3, а за позивачкою визнано право власності на 1/2 частини цього транспортного засобу. У звязку з цим позивачка звернулася до Регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області Територіального сервісного центру 3543 з проханням перереєструвати автомобіль на неї. Проте начальником Регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області Територіального сервісного центру 3543 ОСОБА_2 було відмовлено у цьому. Позивачка, не погоджуючись з відмовою, стверджуючи, що вона має такі ж права на автомобіль, як і померлий ОСОБА_3, а перереєстрація на неї має бути проведена як на одного з подружжя, просить суд, з урахуванням поданих уточнень:

- визнати неправомірними дії начальника Регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області Територіального сервісного центру 3543 ОСОБА_2 щодо відмови їй в перереєстрації цього транспортного засобу, що належав померлому 11.08.2016 року ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХЕ 693796 від 26.12.2015 року, на неї;

- зобов'язати начальника Регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області Територіального сервісного центру 3543 ОСОБА_2 перереєструвати цей транспортний засіб на неї, в зв'язку з чим видати нове свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та надані у справу матеріали і документи.

Представник відповідача у письмових запереченнях та у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що Територіальним сервісним центром 3543 Регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області позивачці правомірно відмолено у перереєстрації автомобіля на неї, оскільки відповідно до рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21.08.2017 року вона є власницею лише ? частки автомобіля, а власником іншої ? частки залишається ОСОБА_3, тоді як перереєстрація транспортних засобів на одного з власників проводиться на підставі їх спільної заяви. З цих підстав, просила суд у позові відмовити.

У судовому засіданні 07.12.2017 року, з огляду на подані сторонами заяви про подальший розгляд справи без їх участі, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 4 статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши справу у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами, суд встановив такі обставини.

Територіальний сервісний центр 3543 Регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області (надалі ТСЦ 3543) є структурним підрозділом територіального органу МВС - Регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області. Відповідно до Положення, ТСЦ 3543 проводить реєстрацію (перереєстрацію) транспортних засобів з видачею свідоцтв про реєстрацію, тимчасових реєстраційних талонів (далі реєстраційні документи) та номерних знаків на транспортні засоби, здійснення обліку реєстраційних документів та номерних знаків транспортних засобів, зняття з обліку зареєстрованих транспортних засобів. (а.с.26 - 36)

01.09.2017 року до ТСЦ 3543 надійшла заява ОСОБА_1, у якій вона просила повідомити про перелік документів для реєстрації її як співвласника автомобіля марки GEELY, реєстраційний номер НОМЕР_2, номер шасі LВ37624S6ВL036190, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХЕ 693796, згідно з рішенням суду від 21.08.2017 року та вказати причину відмови у реєстрації частки автомобіля згідно з цим рішенням суду. (а.с. 39). До заяви ОСОБА_1В додала копію рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21.08.2017 року у цивільній справі №383/294/17 за її позовом до Бобринецької міської ради Кіровоградської області про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно. (а.с. 37 - 28)

На цю заяву позивачки начальником ТСЦ 3543 їй надано відповідь №31/11/3543-4Б від 01.09.2017 року про те, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви. Справжність підпису такого співвласника засвідчується нотаріально. У графі "Особливі відмітки" свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу щодо іншого співвласника робиться відповідний запис. Згідно рішення Бобринецького районного суду від 21.08.2017 року власника іншої частини автомобіля не визначено, тому державна перереєстрація вказаного транспортного засобу не проводиться. (а.с. 10)

Не погодившись з цією відповіддю, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відповідно до статті 34 Закону України "Про дорожній рух" державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (надалі Порядок №1388).

Згідно з пунктами 1, 2, 3 Порядку №1388 цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Відповідно до пунктів 6, 7, 8 Порядку №1388 транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви. Справжність підпису такого співвласника засвідчується нотаріально. У графі "Особливі відмітки" свідоцтва про реєстрацію або тимчасового реєстраційного талону транспортних засобів щодо іншого співвласника може бути зроблено запис: "(прізвище, ім'я, по батькові або найменування юридичної особи) є співвласником".

Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів.

Перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, наведений в абзацах 2-16 пункту 8 Порядку №1388. Таким документом, поміж інших, є копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.

Пунктом 33 Порядку №1388 передбачено, що перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

При перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників зняття з обліку таких транспортних засобів не проводиться.

Відповідно до пункту 35 Порядку №1388 перереєстрація транспортних засобів на одного з подружжя проводиться на підставі їх спільної заяви, свідоцтва про реєстрацію і засвідчених у встановленому порядку копії свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя.

Підставою для перереєстрації транспортного засобу є також свідоцтво про реєстрацію та копії договору про поділ спільного майна подружжя, свідоцтва про право на спадщину або рішення суду про визнання недійсними договору купівлі-продажу, міни, дарування, що засвідчені в установленому порядку.

Пунктом 39 Порядку №1388 передбачено, що у разі перереєстрації транспортного засобу свідоцтво про реєстрацію підлягає заміні на загальних підставах.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 року №379, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 року за №123/18861, затверджено Інструкцію про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них (надалі Інструкція №379).

Згідно з пунктом 3.1 глави 3 Інструкції №379 реєстрація транспортних засобів (ТЗ) проводиться працівниками Центру відповідно до вимог пунктів 6 - 32 Порядку.

Для проведення реєстрації ТЗ посадовими особами Центру приймаються до розгляду письмові заяви власників ТЗ - фізичних або юридичних осіб, зразки яких наведено в додатках 1, 2 до цієї Інструкції.

Реєстрація ТЗ здійснюється на підставі заяви власника, документа, що посвідчує його особу, правомірність придбання ТЗ, відповідність конструкції ТЗ встановленим вимогам безпеки дорожнього руху.

Після прийняття заяви посадовою особою Центру проводяться огляд ТЗ, перевірка документів та транспортного засобу за наявними базами даних АІС та в разі прийняття рішення щодо реєстрації після сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Відповідно до пункту 4.8 глави 4 Інструкції №379 перереєстрація ТЗ у разі зміни їх власників проводиться на підставі документів, що підтверджують правомірність придбання ТЗ. Зняття з обліку таких ТЗ не проводиться. Попередньо видані свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічні паспорти) вилучаються та долучаються до матеріалів перереєстрації. При цьому виконуються дії, передбачені пунктами 3.1 - 3.13, 3.15 - 3.18 глави 3 цієї Інструкції.

Як установлено судом, легковий автомобіль марки GEELY, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі LВ37624S6ВL036190 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХЕ 693796 від 26.12.2015 року на праві власності належав ОСОБА_3 (а.с. 7). 12.08.2016 року ОСОБА_3 помер що підтверджується актовим записом про смерть №143 від 12.08.2016 року (а.с. 53)

ОСОБА_1 26.01.2017 року звернулася до приватного нотаріуса Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, у якій просила видати на її імя, як спадкоємця за законом, свідоцтво про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що відповідно до ст.1264 ЦК України вона має право на спадкування як спадкоємець четвертої черги. (а.с.52)

Проте постановою від 20.02.2017 року нотаріус відмовив у вчиненні цієї нотаріальної дії з підстав ненадання документів на підтвердження факту проживання із спадкоємцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. (а.с. 61)

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом до Бобринецької міської ради Кіровоградської області про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що із серпня 2013 року по 11 серпня 2016 року вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 та ними за цей час за спільні кошти придбаний автомобіль марки GEELY, 2011 року випуску, реєстраційний ВА3346АХ, номер шасі LВ37624S6ВL036190, що був зареєстрований на ОСОБА_3 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія СХЕ 693796 від 26.12.2015 року. Оскільки останній помер, а постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після його смерті, тому просила суд встановити факт проживання однією сімєю із ОСОБА_3, який необхідний для підтвердження обставин набуття у спільну сумісну власність майна автомобіля, а також просила визнати за собою право власності на вказане майно.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21.08.2017 року у цивільній справі №383/294/17 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт проживання її із ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу по вул. Мельниченка, 25"а" в м. Бобринець Кіровоградської області з 30 серпня 2013 року по 11 серпня 2016 року. Визнано транспортний засіб марки GEELY 2011 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_2, номер шасі LВ37624S6ВL036190, що належав померлому 11 серпня 2016 року ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія СХЕ 693796 від 26.12.2015 року, обєктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини цього транспортного засобу, що належав померлому 11 серпня 2016 року ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія СХЕ 693796 від 26.12.2015 року. (а.с. 8 - 9)

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За змістом статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. (стаття 322 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 21 Сімейного кодексу України проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

За правилами статті 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною статті 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 346 ЦК України право власності припиняється зокрема у разі смерті власника.

Суд установив, що за рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21.08.2017 року у цивільній справі №383/294/17 за позивачкою визнано право власності на 1/2 частини транспортного засобу. Право власності на іншу 1/2 частини, яке належало ОСОБА_3, припинилося у звязку з його смертю. Належна ОСОБА_3 частка у цьому спільному майні увійшла до складу спадщини, яка відкрилася після його смерті, але не перейшла у власність жодного із спадкоємців через їх відсутність. Оскільки позивачка не входить у коло спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, тому не може набути права на цю частку в порядку спадкування.

Відтак, це майно на даний час не є спільною власністю подружжя, а тому доводи позивачки щодо того, що перереєстрація автомобіля на неї має бути здійснена за правилами пункту 35 Порядку №1388, є безпідставними.

Суд зазначає, що у разі відсутності у ОСОБА_3 спадкоємців за заповітом і за законом його частка у праві спільної власності на рухоме майно має перейти у власність територіальної громади як відумерла спадщина у порядку, встановленому статтею 1277 Цивільного кодексу України, главою 9 Розділу IV Цивільного процесуального кодексу України.

Так, статтею 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У разі якщо на об'єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Відповідно до абзацу 4 пункту 11 Порядку №1388 державна реєстрація транспортних засобів, які за правом спадкування перейшли у власність держави або подаровані державі власниками, проводиться на підставі рішень органів, визначених законодавством, та нотаріально засвідчених документів, які встановлюють право власності, із зазначенням в них марки, моделі, ідентифікаційних номерів складових частин таких транспортних засобів, інших документів, що підтверджують правомірність їх придбання новими власниками, а також виданих на території України реєстраційних документів.

Частиною 1 статті 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно зі статтею 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За змістом пункту 33 Порядку №1388 зміна власника (власників) транспортного засобу є підставою для його перереєстрації. Разом з тим, Порядком №1388 не передбачено можливості державної реєстрації (перереєстрації) 1/2 частини автомобіля чи будь-якої іншої його частини. Транспортні засоби, частки у праві власності на які належать декільком особам, реєструються за одним із власників, на підставі їх спільної заяви.

Суд зазначає, що перереєстрація транспортного засобу у звязку з переходом права власності до нових співвласників має відбуватися за правилами пунктів 6, 33, 39 Порядку №1388, пункту 4.8 глави 4 Інструкції №379, які передбачають, що транспортні засоби, які належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх спільною письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб, а у разі відсутності одного із співвласників - за умови подання ним письмової заяви, справжність підпису у якій має бути засвідчена нотаріально. При цьому кожен з співвласників повинен надати документи, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу (набуття права власності на частку у ньому). У зв'язку з перереєстрацією транспортного засобу на нових співвласників свідоцтво про реєстрацію підлягає заміні, видається нове свідоцтво на ім'я одного з власників, запис щодо іншого співвласника може бути зроблений у графі свідоцтва "Особливі відмітки".

Оскільки на даний час власника однієї з часток у праві власності на автомобіль не визначено, тому його перереєстрація у зв'язку зі зміною власника не може бути проведена.

За змістом пункту 3.1 глави 3 Інструкції №379, для проведення реєстрації транспортного засобу (ТЗ) посадовими особами сервісного Центру приймаються до розгляду письмові заяви власників ТЗ - фізичних або юридичних осіб, зразки яких наведено в додатках 1, 2 до цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 3.11 глави 3 Інструкції №379 після проведення всіх перевірок у заяву (додатки 1 або 2) про реєстрацію ТЗ уповноваженою посадовою особою Центру, яка приймає рішення, вноситься чіткий запис про прийняте щодо реєстрації ТЗ рішення, яке підтверджується підписом із зазначенням П. І. Б. та дати.

Запис про відмову в реєстрації ТЗ із зазначенням мотивованих підстав відмови також вноситься в цю заяву, копія якої повертається власнику ТЗ або його представнику. На прохання заявника складається окрема письмова відповідь про підставу відмови в реєстрації ТЗ, яка підписується уповноваженою посадовою особою та реєструється в установленому порядку.

Такий порядок застосовується також при наданні відмови у видачі інших реєстраційних документів і номерних знаків ТЗ.

Звернення громадян або юридичних осіб з питань, пов'язаних із проведенням реєстрації ТЗ, розглядаються в порядку і терміни, що встановлені Законом України "Про звернення громадян".

Як установлено судом, заява ОСОБА_1 від 01.09.2017 року, подана до ТСЦ 3543, за формою та змістом не відповідає вимогам до заяви про реєстрацією (перереєстрацією) транспортного засобу, установленої форми. Відтак, ця заява розглянута як звернення громадян та начальником ТСЦ 3543 позивачці надано відповідь №31/11/3543-4Б від 01.09.2017 року. Ця відповідь є обґрунтованою та відповідає нормам чинного законодавства.

Отже, вимога позову про визнання неправомірними дій начальника ТСЦ 3543 ОСОБА_2 щодо відмови у перереєстрації транспортного засобу є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про зобовязання начальника ТСЦ 3543 перереєструвати цей транспортний засіб на позивачку, у зв'язку з чим видати нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами Порядку №388, Інструкції №379 рішення про реєстрацію (перереєстрацію) транспортного засобу приймається посадовою особою сервісного центру на підставі відповідної заяви, до якої мають бути подані необхідні документи, за наслідками огляду транспортного засобу та після сплати їх власником (власниками) передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів).

У спірних правовідносинах позивачкою не дотримано законодавчі вимоги щодо подання до сервісного центру належної заяви з необхідними документами, як умови прийняття рішення про перереєстрацію транспортного засобу. Судом за наслідками розгляду спору не установлено факту протиправної відмови з боку відповідача у вчиненні такої реєстраційної дії, тому адміністративний позов про зобов'язання відповідача вчинити цю дії задоволенню не підлягає.

Оскільки позивачці відмовлено у задоволенні адміністративного позову, підстави для присудження їй судового збору, сплаченого при зверненні до суду з цим позовом, відсутні.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_5