Справа № 810/2067/17
Суддя: А.О. Кушнова
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 року м.Київ № 810/2067/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Київській області, Ірпінського МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

Суть спору: позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління МВС України в Київській області, з урахуванням уточненої позовної заяви, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління МВС України в Київській області, Ірпінського МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу грошового забезпечення за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 08 травня по 18 травня 1986 року з урахуванням подвійного посадового окладу у розмірі 490,00 крб.; добових у розмірі 38,50 крб.; одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб. відповідно до постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року. ОСОБА_2 Міністрів СРСР № 964-рс від 17 травня 1986 року, постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 та видачі відповідної довідки про грошове забезпечення з урахуванням перерахунку і врахуванням раніше оплаченої заробітної плати за роботу у зоні відсудження, з якої раніше нараховувалась пенсія, для предявлення до органів Управління пенсійного фонду України для нарахування пенсії;

- зобов'язати Головне управління МВС України в Київській області, Ірпінський МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області провести нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 08 травня по 18 травня 1986 року з урахуванням подвійного посадового окладу у розмірі 490,00 крб.; добових у розмірі 38,50 крб.; одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб. відповідно до постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року. ОСОБА_2 Міністрів СРСР № 964-рс від 17 травня 1986 року, постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 та видати відповідну довідку про грошове забезпечення з урахуванням перерахунку і врахуванням раніше оплаченої заробітної плати за роботу у зоні відсудження, з якої раніше нараховувалась пенсія, для предявлення до органів Управління пенсійного фонду України для нарахування пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Ліквідаційна комісія Ірпінського міського відділу (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України у Київській області у довідці про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 19.09.2016 № 13153/109/1007/01-2016 не правильно визначила розмір фактичної заробітної плати (грошового забезпечення) позивача за роботу у зоні відчуження, зокрема, грошового забезпечення за період служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 08 травня по 18 травня 1986 року без урахування подвійного посадового окладу у розмірі 490,00 крб.; добових у розмірі 38,50 крб.; одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб., оскільки передбачені чинним законодавством виплати за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС йому не нараховувались і не виплачувались.

Вказані обставини, у свою чергу, призвели до суттєвого заниження розміру пенсії позивача.

З огляду на зазначене, позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку та виплати всіх належних йому згідно з вимогами законодавства коштів за роботу у зоні відчуження, а також вимогою видати нову довідку про фактичний заробіток.

Водночас, за результатом розгляду вказаного звернення Головне управління МВС України в Київській області повідомило йому, що нарахування та виплата його грошового забезпечення відбулася правильно, а тому підстави для видачі нової довідки про заробітну плату відсутні. Архівні дані про нарахування позивачу грошового забезпечення під час проходження служби в зоні відчуження та виплати йому разової грошової винагороди - відсутні, добові та пайкові не виплачувались, а тому ці виплати в довідку для призначення пенсії не включаються.

Ірпінський МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області у свою чергу повідомив позивачу про неможливість надання йому іншої довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках у звязку з відсутністю у Ірпінського МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку.

На думку позивача дії Головного управління МВС України в Київській області, Ірпінського МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області щодо відмови у нарахуванні йому грошового забезпечення за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 08.05.1986 по 18.05.1986 з урахуванням подвійного посадового окладу у розмірі 490,00 крб.; добових у розмірі 38,50 крб.; одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб. відповідно до постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРП № 524-156 від 07.05.1986, постанови ОСОБА_2 Міністрів СРСР № 964-рс від 17.05.1986, постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 та видачі відповідної довідки про грошове утримання з урахуванням перерахунку і врахуванням раніше виплаченої заробітної плати за роботу в зоні відчуження, з якої раніше нараховувалась пенсія для пред'явлення до органів Управління Пенсійного фонду України для нарахування пенсії - є неправомірними.

За наведених обставин позивач звернувся до суду про визнання вказаних дій відповідача протиправними та зобов'язання провести нарахування та виплату йому відповідного грошового забезпечення за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 08 травня по 18 травня 1986 року з урахуванням подвійного посадового окладу у розмірі 490,00 крб.; добових у розмірі 38,50 крб.; одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб. відповідно до постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року. ОСОБА_2 Міністрів СРСР № 964-рс від 17 травня 1986 року, постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7.

Крім того, позивач просить суд зобов'язати відповідача видати відповідну довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках з урахуванням перерахунку і врахуванням раніше оплаченої заробітної плати за роботу у зоні відсудження, з якої раніше нараховувалась пенсія, для предявлення до органів Управління пенсійного фонду України для перерахунку пенсії.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 відкрито провадження в адміністративній справі, витребувано докази по справі від сторін, закінчено підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду.

У судовому засіданні 14.08.2017 р. представником позивача подано уточнену позовну заяву б/н від 14.08.2017.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2017 прийнято до розгляду судом уточнену позовну заяву б/н від 14.08.2017 по справі 810/2067/17, залучено до участі у справі у якості відповідача Ірпінський МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області.

У судове засідання, призначене на 31.10.2017 з'явився представник позивача.

Відповідач-1 (Головне управління МВС України в Київській області) у судове засідання, призначене на 31.10.2017, не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчить розписка (а.с. 124), водночас у судовому засіданні 28.09.2017 подав до суду заперечення (а.с. 93-95), а також 30.10.2017 подав до суду через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без участі представника (а.с. 131-132).

Відповідач-2 (Ірпінський МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області) у судове засідання, призначене на 31.10.2017, не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, водночас 30.10.2017 подав до суду через канцелярію суду заперечення на адміністративний позов (а.с. 135-138).

У судовому засіданні 31.10.2017 представником позивача подано клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Протокольною ухвалою суду від 31.10.2017 постановлено здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), серії А № 002754, виданим 03.03.2014 Київською облдержадміністрацією та тимчасовою вкладкою № 1407 до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія А № 002754, виданою 03.03.2014 Київською облдержадміністрацією (а.с. 15).

Позивач є інвалідом другої групи довічно, що підтверджується посвідченням серія Б № 020313, виданим 21.03.2014 Управлінням праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради (а.с.15) та довідкою МСЕК Сер.КИО-2 № 002572, виданою 04.02.2014 (а.с. 35), що надає йому право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

Позивач, ОСОБА_1, будучи помічником чергового Ірпінського МВС УВС Київоблвиконкому приймав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та знаходився у зоні відчуження у місті Прип'ять у період з 08 травня 1986 року по 12 травня 1986 року та у місті Чорнобиль з 13 травня по 18 травня 1986 року, що складає 11 (одинадцять) днів, що підтверджується довідкою № Д-1329 від 06.09.2016, виданою Головним управлінням МВС України в Київській області (а.с. 74).

Згідно з даними довідки № Д-1329 від 06.09.2016 позивач ОСОБА_1 приймав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження з 08.05.1986 по 12.05.1986 у м. Припять та з 13.05.1986 по 18.05.1986 у м. Чорнобиль (а.с.74).

Згідно переліку співробітників УВС Київського облвиконкому, яким уточнено дозу радіоактивного опромінення, отриману в ході ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році позивач ОСОБА_1 старший сержант міліції міліціонер Ірпінського Міського відділу внутрішніх справ отримав дозу опромінення 27,76 БЕР (а.с. 12).

25.08.2016 позивач звернувся до ГУ НП в Київській області із заявою про видачу довідки про грошове забезпечення з 08.05.1986 по 18.05.1986 (а.с. 75). Аналогічну заяву було подано позивачем до Ірпінського МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області.

19.09.2016 Ліквідаційною комісією Ірпінського МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області позивачу було видано довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках № 13153/109/1007/01-2016 про те, що ОСОБА_1 за роботу в населених пунктах зони відчуження м. Прип'ять та м. Чорнобиль з 08.05.1986 по 12.05.1986 та з 13.05.1986 по 18.05.1986 за місцем роботи (служби) в Ірпінському РВВС на посаді помічника чергового виплачена заробітна плата (грошове забезпечення) у розмірі 245,00 крб. з урахуванням посадового окладу (тарифної ставки) у розмірі 155,00 крб., з урахуванням коефіцієнта 5 (4+1); 4 (3+1) відповідно до постанови ОСОБА_2 Міністрів УСРС та Укрпрофради від 01.06.1986 № 207-7 (а.с. 72).

З наявного у матеріалах справи листа № 29/Д-305 від 16.05.2017 вбачається, що за результатом розгляду звернення позивача ГУ МВС України в Київській області повідомило позивача, що згідно з вимогами постанови ЦК КПРС, Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦ РПС від 07.05.1986 № 524-156 "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції" надано право керівникам виплачувати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконують службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади за військове або спеціальне звання у подвійному розмірі (а.с. 8-9).

Разом з цим, ГУ МВС України в Київській області також зазначило, що оплата праці працівників, зайнятих на третій, другій і першій зонах небезпеки, проводиться відповідно у чотирьох-, трьох- і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем тобто без їх підвищення на 100%.

Відповідач-1 також звертав увагу, що у картці про нарахування грошового забезпечення відсутній запис про те, що ОСОБА_1 отримував разову грошову винагороду за отриману максимально допустиму дозу радіації, а тому підстав для включення її у довідку про грошове забезпечення немає.

Разом з цим, відповідачем-1 зазначено, що грошові винагороди, які позивач отримав у зоні відчуження, носять разовий характер та у довідку, видану на підставі постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 р. № 207-7, не включаються (а.с. 8-9).

При цьому, згідно з розрахунковими листами за 1986, 1987 рік нарахування пайкових та добових позивачу не проводилось (а.с. 109-110).

У листі ГУ МВС України в Київській області № 29/196 від 17.07.2017 зазначено, що надати відомості про виплату позивачу грошового забезпечення за роботу в зоні ЧАЕС неможливо у звязку з тим, що вони знищені по закінченню терміну їх зберігання (а.с. 71).

Ірпінський МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області у листі № Д-899/109/1007/17 від 03.08.2017 повідомив позивачу про неможливість надання довідки у звязку з відсутністю у Ірпінського МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку (а.с. 55).

Вважаючи прийняте рішення та дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII, який також створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

У свою чергу, умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями Кабінету Міністрів СРСР та УРСР у залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов'язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місця знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1-ша, 2-га, 3-тя зони небезпеки, зона іонізуючого випромінювання (30-ти кілометрова зона).

При цьому, базовим документом, який визначав порядок оплати праці ліквідаторам аварії на ЧАЕС, є постанова ОСОБА_3 Комітету КПРС, Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР, ОСОБА_3 Міністрів СРСР та Всесоюзної ОСОБА_3 Професійних Спілок (ВЦРПС) від 7 травня 1986 року № 524-156 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції".

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про правонаступництво України" закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України як такі, що не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році, іншими нормативними актами не передбачені, відповідно вказаний Порядок є чинним на день розгляду справи судом.

01.01.2012 року набрала чинності ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок №1210).

Порядок №1210 визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.ст. 54, 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Пунктом 7 Порядку №1210 передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які приймали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II- 4, I - 3). При цьому, в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Зони небезпеки визначались відповідно до радіаційної ситуації в місцях виконання робіт із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за показниками потужності експозиційної дози. Держкомгідромету СРСР було доручено двічі на місяць станом на 1 та 15 числа забезпечувати Урядову комісію інформацією про радіаційну ситуацію на зазначених територіях. Перелік населених пунктів і виробничих об'єктів, де оплата праці провадилась відповідно до зон небезпеки, затверджено рішеннями Урядової комісії від 07.08.1986 № 87 (лист Держкомпраці УРСР від 13.08.1996 № 115), від 19.08.1986 № 108 (лист Держкомпраці УРСР від 26.08.1986 № 124), від 18.09.1986 № 173 (лист Держкомпраці УРСР від 24.09.1986 № 140), від 05.01.1987 № 339 (лист Держкомпраці УРСР від 09.01.1987 № 1). При виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986-1987 роках залежно від потужності експозиційної дози територію зони відчуження було поділено на 1-у, 2-у, 3-ю зони небезпеки та зону особливого контролю.

До зони небезпеки № 3 належали території з рівнями іонізуючого випромінення від 100 млР/год і вище, до зони небезпеки № 2 - від 20 млР/год до 100 млр/год, до зони небезпеки № 1 - від 5 млР/год до 20 млР/год, до зони особливого контролю - від 2 млР/год до 5 млР/год .

У листі ОСОБА_4 праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року №03-3/1652-018-2 "Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" зазначено, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 повідомлено, що ОСОБА_2 Міністрів СРСР зняла гриф "секретно" з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 р. № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р. №207-7, розпорядження ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 р. №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення ОСОБА_2 Міністрів УРСР: № 4с від 9 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_2 Міністрів СРСР та ВЦРПС "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища" від 5 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року N 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Місто Прип'ять відповідно до рішення Урядової комісії від 07.08.1986 року віднесено до третьої зони небезпеки. Відповідно до ОСОБА_4 соціальної політики від 13.04.2001 N 03-3/1652-018-2 місто Чорнобиль відносилось до II зони небезпеки до 14 липня 1986 р. включно.

З огляду на ці положення твердження позивача про перебування його протягом 11 днів у ІІІ зоні небезпеки є такими, що не відповідають дійсності, оскільки згідно довідки № Д-1329 від 06.09.2016, виданої Головним управлінням МВС України в Київській області (а.с. 74), та довідки від 08.06.2012 № 13153/109/1007/01-2016 позивач ОСОБА_1 перебував 5 днів з 08.05.1986 по 12.05.1986 у м. Припять (віднесене до ІІІ категорії небезпеки), та 6 днів з 13.05.1986 по 18.05.1986 у м. Чорнобиль (віднесене до ІІ категорії небезпеки).

Відповідно до постанови ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. №665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Відповідно до пункту 1 постанови ЦК КПРС Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР (ОСОБА_2 Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156, пунктів 1, 4 постанови ОСОБА_2 Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_2 професійних Спілок від 10 червня 1986 року № 207-7 оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (наказ МВС СРСР від 11 травня 1986 року № 0130 та від 30 червня 1986 року № 0189, вказівка МВС СРСР від 30 травня 1986 року № 35з).

Отже, пунктом 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР та Всесоюзної ОСОБА_3 Професійних Спілок від 7 травня 1986 року № 524-156 передбачено здійснення виплати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що виконують службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадових окладів і окладів за військовим або спеціальним званням в подвійному розмірі.

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР, ОСОБА_3 Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови ОСОБА_3 Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_3 професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 жовтня 1986 року № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно абз. 2 п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР, ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР, ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року №524-156 та на підставі розпорядження ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 3 вересня 1986 року №1767 (розпорядження ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс) тарифні ставки і посадові оклади працівників, які виконували роботи в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю, підвищувались до 15%. ОСОБА_4, відомствам УРСР, облвиконкомам, Київському і Севастопольському міськвиконкомам надавалось право встановлювати конкретні розміри підвищення з врахуванням складності і терміновості цих робіт, затверджувати переліки робіт з підвищеною радіоактивністю, які оплачуються в такому ж порядку, було також затверджено перелік населених пунктів з підвищеною радіоактивністю, в яких оплата праці провадилась по підвищених до 25 % тарифних ставках (посадовим окладам).

ОСОБА_5 Міністрів СРСР "Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати" № 964-рс від 17 травня 1986 року було дозволено керівникам міністерств та відомств, що беруть участь в ліквідації аварії, за узгодженням з головою урядової комісії здійснювати у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих на вказаних роботах в ІІІ зоні небезпеки, в п'ятикратному розмірі в порівнянні з установленими чинним законодавством нормами. ОСОБА_5 СРСР "Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС" на начальницький і рядовий склад органів внутрішніх справ, зайнятих на роботах по ЛНА на ЧАС було розповсюджено порядок та розміри підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням РМ СРСР від 17.05.1986 року № 964.

Відповідно до довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 19.09.2016 № 13153/109/1007/01-2016, заробітна плата (грошове забезпечення) ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження за період з 08.05.1986 по 12.05.1987 (5 днів) у м. Припять та за період з 13.05.1986 по 18.05.1986 (6 днів) у м. Чорнобиль нарахована у розмірі 245,00 крб., з яких збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження 25,00 крб. за період з 08.05.1986 по 12.05.1987 (5 днів) та 30,00 крб. за період з 13.05.1986 по 18.05.1986 (6 днів) та оплата праці за дні роботи в зоні відчуження 100,00 крб. за період з 08.05.1986 по 12.05.1987 (4 коефіцієнт кратності, 5,00 крб. денна тарифна ставка, 5 днів нарахування) та 90,00 крб. за період з 13.05.1986 по 18.05.1986 (3 коефіцієнт кратності, 5,00 крб. денна тарифна ставка, 6 днів нарахування) (а. с. 72).

На підставі вказаних даних довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 19.09.2016 № 13153/109/1007/01-2016 суд дійшов висновку, що заробітна плата у розмірі 245,00 крб. була визначена відповідачем за роботу в період з 08.05.1986 по 12.05.1986 з урахуванням коефіцієнта 5) (а саме: денна тарифна ставка 5,00 крб. * кратність зони 4*5 (кількість днів перебування у м. Припять) плюс збережений заробіток 25,00 крб.). та за роботу в період з 13.05.1986 по 18.05.1986 з урахуванням коефіцієнта 4 (а саме: денна тарифна ставка 5,00 крб. * 3 кратність зони*6 (кількість днів перебування у м. Чорнобиль) плюс збережений заробіток 30,00 крб.).

Отже, фактична заробітна плата за роботу у зоні відчуження, з якої визначається пенсія, була нарахована ОСОБА_1 виходячи з денної тарифної ставки за посадовим окладом та з урахуванням коефіцієнта 4 (з період з 08.05.198 по 12.05.1986), та 3 (за період з 13.05.1986 по 18.05.1986) а також з врахуванням розміру збереженого за основним місцем роботи середнього заробітку.

При цьому, суд, зауважує, що у виданій позивачу довідці від 19.09.2016 № 13153/109/1007/01-2016, виданій Ірпінським МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України у Київській області зазначено, що заробітна плата ОСОБА_1 була виплачена з урахуванням коефіцієнта 5 (п'ять) (за роботу в період з 08.05.1986 по 12.05.1986) та 4 (чотири) (за роботу в період з 13.05.1986 по 18.05.1986) відповідно до постанови ОСОБА_5 Міністрів УСРС та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7.

Отже, з наведеного вбачається, що у довідці про заробітну плату від 19.09.2016 № 13153/109/1007/01-2016 відповідачем було враховано коефіцієнт, який відповідає передбаченим законодавством вимогам, зокрема, постанови ОСОБА_5 Міністрів УСРС та Укрпрофради від 01.06.1986 № 207-7.

Таким чином, судом встановлено, що в цій частині дії відповідача відповідають чинному законодавству і порушень не містять.

У свою чергу, суд зазначає, що пунктом 1 постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції" було постановлено "виплачувати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, які виконують службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади по військовому чи спеціальному званню в подвійному розмірі".

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 тарифні ставки і посадові оклади працівників, які виконували роботи в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю, підвищувались до 15%.

Виходячи з викладених положень, грошове забезпечення позивача під час виконання робіт з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у місті Прип'ять, яке відноситься до третьої зони небезпеки, та у місті Чорнобиль, яке відноситься до другої зони небезпеки, повинно бути розрахованим виходячи з подвійного розміру посадового окладу та окладу по військовому чи спеціальному званню, підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю.

Натомість, вказані відповідачем-2 у довідці про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 19.09.2016 № 13153/109/1007/01-2016 дані свідчать про те, що заробітна плата позивача обрахована в одинарному розмірі та без 15% надбавки за підвищення окладу.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що всупереч вимог постанови ОСОБА_3 Комітету КПРС, Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР, ОСОБА_3 Міністрів СРСР та Всесоюзної ОСОБА_3 Професійних Спілок від 7 травня 1986 року № 524-156 відповідач-2, при розрахунку грошового забезпечення позивача та видачі йому відповідної довідки, положення в частині подвоєння посадового окладу не врахував.

Крім того, до розрахунку грошового забезпечення позивача відповідачем-2 також не враховано надбавку у розмірі 15% за роботи з підвищеною радіоактивністю, відповідно до постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР, ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, розпорядження ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 3 вересня 1986 року № 1767, розпорядження ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року № 530-рс.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про недостовірність даних довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 19.09.2016 № 13153/109/1007/01-2016, а саме розрахунку заробітної плати позивача у частині відсутності подвоєння посадового окладу ОСОБА_1 та не врахування надбавки у розмірі 15% за роботи з підвищеною радіоактивністю.

У свою чергу, як вбачається зі змісту наданого відповідачем-1 листа від 16.05.2017 № 29/Д-305, відмовляючи позивачу у видачі нової довідки з урахуванням відповідних норм законодавства, ГУ МВС України у Київській області зазначило, що оплата працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, проводиться відповідно у 4-х, 3-х та двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи, тобто без їх підвищення на 100%.

Разом з цим, суд констатує, що такі доводи суб'єкта владних повноважень є протиправними, оскільки не мають належного правового обґрунтування та суперечать чинним нормам законодавства, якими передбачені відповідні права та обов'язки щодо призначення пенсії з урахуванням посадового окладу (окладу по військовому чи спеціальному званню) у подвійному розмірі та врахування 15% надбавки до окладу.

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України, про що вказано в ухвалі від 16.03.2017 по справі № К/800/49848/15 та в ухвалі від 14.06.2017 по справі К/800/42484/15.

Водночас, як вбачається зі змісту адміністративного позову, позивач просить суд визнати неправомірними дії Головного управління МВС України в Київській області щодо відмови у нарахуванні йому грошового забезпечення за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 08.05.1986 по 18.05.1986 з урахуванням подвійного посадового окладу у розмірі 490,00 карб., а також зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату йому відповідних сум.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 в позові не просить суд враховувати при визначенні фактичного розміру його заробітної плати 15% надбавки до посадового окладу.

Відповідно до приписів частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Проте, вказаною нормою встановлено, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Крім того,згідно ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд, зокрема, може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що позивач мав право на отримання грошового забезпечення позивача у розмірі подвійного посадового окладу (окладу по військовому чи спеціальному званню), підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Ірпінського МВ (із обслуговування міст Ірпінь та Буча) Головного управління МВС України в Київській області щодо відмови у нарахуванні позивачу грошового забезпечення за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із 08.05.1986 по 18.05.1986 з урахуванням подвійного посадового окладу, підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, а також зобов'язати відповідача-2 здійснити нарахування та виплату відповідних сум ОСОБА_1.

У свою чергу, суд зазначає, що позивачем неправильно розраховано розмір належних йому сум, а саме: замість вказаних позивачем 490,00 крб. до виплати (з урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин) до виплати належить 563,50 крб.

При здійсненні розрахунку суд виходить із наступного:

Відповідно до довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках № 13153/109/1007/01-2016, виданої 19.09.2016 Ліквідаційною комісією Ірпінського МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області виплата позивачу заробітної плати за роботу в населених пунктах зони відчуження м. Прип'ять та м. Чорнобиль з 08.05.1986 по 12.05.1986 та з 13.05.1986 по 18.05.1986 за місцем роботи Ірпінський РВВС на посаді помічника здійснювалася з урахуванням окладу (тарифної ставки) у розмірі 155,00 крб., а також коефіцієнта 5 (4+1); 4 (3+1) (а.с. 72).

З вказаної довідки судом встановлено, що денна тарифна ставка була визначена у розмірі 5,00 крб. (155,00 крб. посадовий оклад/31 (кількість днів у травні).

Так само при обрахуванні середньоденного показника збереженого середнього заробітку за дні роботи в зоні відчуження використовувався показник у розмірі посадового окладу 155,00 крб.

Цей розрахунок підтверджується листом ГУ МВС України у Київській області від 27.10.2017 № 887/109/29/117 (а.с.134).

Тому збережений середній заробіток за дні роботи позивача в зоні відчуження з 08.05.1986 по 12.05.1986 у м. Припять у довідці про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках було вирахувано у розмірі 25,00 крб. (155,00 крб. (посадовий оклад)/31 (кількість днів у травні)*5 (кількість днів знаходження у 3 зоні небезпеки)=25,00 крб.)

Також за дні роботи позивача в зоні відчуження з 13.05.1986 по 18.05.1986 у м. Чорнобиль збережений середній заробіток було вирахувано у розмірі 30,00 крб. (155,00 крб. (посадовий оклад)/31 (кількість днів у травні)*6 (кількість днів знаходження у 2 зоні небезпеки)=30,00 крб.)

З урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин денна тарифна ставка, з урахуванням посадового окладу у подвійному розмірі та врахування 15% надбавки до посадового окладу становить 11,50 крб. ((155,00 крб. посадовий оклад*2 (подвоєння розміру оплати праці)+15% (надбавка до окладу за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю))/31 (кількість днів у травні)=11,50 крб.).

Також, з урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин збережений середній заробіток за дні роботи позивача в зоні відчуження з урахуванням посадового окладу у подвійному розмірі та врахування 15% надбавки до окладу також становить 11,50 крб. ((155,00 крб. посадовий оклад*2 (подвоєння розміру оплати праці)+15% (надбавка до окладу за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю)) /31 (кількість днів у травні) = 11,50 крб.).

Отже, грошове забезпечення ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 08 травня по 18 травня 1986 року з урахуванням подвійного посадового окладу та врахування 15% надбавки до окладу становить 563,50 крб., а саме: (11,50 крб. (денна тарифна ставка, з урахуванням посадового окладу у подвійному розмірі та врахування 15% надбавки до окладу)*4 (кратність для території, яка знаходиться у 3 зоні небезпеки)*5 (кількість днів знаходження у 3 зоні небезпеки у м. Припять)) + (11,50 крб. (денна тарифна ставка, з урахуванням посадового окладу у подвійному розмірі та врахування 15% надбавки до окладу) *3 (кратність для території, яка знаходиться у 2 зоні небезпеки) *6(кількість днів знаходження у 2 зоні небезпеки у м. Чорнобиль)) + (11,50 крб. (збережений середній заробіток за дні роботи позивача в зоні відчуження з урахуванням посадового окладу у подвійному розмірі та врахування 15% надбавки до окладу) *5(кількість днів знаходження у 3 зоні небезпеки у м. Припять)) + (11,50 крб. (збережений середній заробіток за дні роботи позивача в зоні відчуження з урахуванням посадового окладу у подвійному розмірі та врахування 15% надбавки до окладу) * 6 (кількість днів знаходження у 2 зоні небезпеки у м. Чорнобиль)).

Щодо наявності у позивача права на отримання одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500 крб., а також добових за 11 днів перебування в зоні відчуження у розмірі 38,50 крб., суд зазначає таке.

ОСОБА_5 міністрів СРСР "Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати" від 17 травня 1986 року № 964-рс визначено, що у тих випадках, коли працівник отримує гранично допустиму дозу радіації і в зв'язку з цим не допускається для подальшої роботи в зазначених зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода у розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського та начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ трьохмісячних окладів грошового утримання за посадою та військовим чи спеціальним званням, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 руб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 руб.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці ООН № 115 «Про захист працівників від іонізуючої радіації» і пп. 1.11 ОСП-72/80 Основних санітарних правил, оплачуватися має весь час знаходження працівника в умовах радіації більше 1,4 мілібер на годину (без засобів індивідуального захисту).

Підприємства і організації у разі неправильної оплати праці в зоні відчуження, повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках, брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії (ПО ЛНА) на ЧАЕС (Чорнобильській атомній електростанції (з листа Мінсоцполітики від 09.06.1995 № 224/8.13).

Основні межі дозу радіоактивного опромінення встановлені ст.5 Закону України «Про захист людини від іонізуючого випромінювання» від 14.01.1998 № 15/98-ВР.

Згідно цієї норми, основна дозова межа індивідуального опромінення населення не повинна перевищувати 1 мілізіверта ефективної дози опромінення за рік. При цьому середньорічні ефективні дози опромінення людини, віднесеної до критичних груп, не повинні перевищувати встановленого цією статтею основних дозових меж опромінення незалежно від умов та шляхів формування цих доз.

Відповідно до примітки до ч. 1 ст. 5 зазначеного закону, 1 мілізіверт дорівнює 0,1 бера.

Позивач на час роботи в зоні відчуження отримав дозу опромінення 27,76 рентген (БЕР), що підтверджується Переліком співробітників УВС Київського облвиконкому, яким уточнено дозу радіоактивного опромінення, отриману в ході ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (а.с. 12), що у перерахуванні на мілізіверти становить 277,6 мілізіверт.

Відповідно до Положення "Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР 29 липня 1991 № 114 звання «старший сержант міліції» віднесено до категорії "Молодший начальницький і рядовий склад".

Таким чином, за наведених обставин та враховуючи приписи вказаного ОСОБА_5 позивачу належить до виплати одноразова грошова винагорода у розмірі 500,00 крб.

Отже, судом встановлено, що позивач має право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 500,00 крб., та разом з цим, вказана сума коштів всупереч вимогам чинного законодавства не була виплачена останньому.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині.

Щодо наявності підстав для донарахування позивачу добових суд зазначає, що відповідно до умов підпункту 2 пункту 1 постанови ОСОБА_5 Міністрів України РСР та Української республіканської ради професійних спілок від 10 червня 1986 року № 207-7 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, які зайняті на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища" міністерствам і відомствам дозволялось виплачувати працівникам, у тому числі військовослужбовцям військових частин і органів КДБ СРСР, військовозобов'язаним, призваним на збори, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, направленим на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища, добові в розмірі 3,50 крб.

За період знаходження відповідача у зоні відчуження йому належало до оплати добові у розмірі 38,50 крб. (3,50 крб. (розмір добових)*11 (загальна кількість днів роботи у зоні відчуження))

Водночас, як стверджує позивач та не заперечується відповідачами, добові позивачу, всупереч наявного у нього права на їх отримання, не нараховувались і не виплачувались.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині визнання протиправними дій Ірпінського МВ (із обслуговування міст Ірпінь та Буча) Головного управління МВС України в Київській області щодо відмови у нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із 08.05.1986 по 18.05.1986 року з урахуванням подвійного посадового окладу з урахуванням добових у розмірі 38,50 крб., а також одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб. та зобов'язати відповідача-2 провести нарахування та виплату відповідних сум.

При цьому доводи відповідача-2 про те, що грошові винагороди, які позивач отримав у зоні відчуження, носять разовий характер та у довідку, видану на підставі постанови ОСОБА_5 Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 р. № 207-7, не включаються, не приймаються судом до уваги з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином, доводи відповідачів, відносно того, що грошові винагороди носять разовий характер, а тому до розрахунку заробітної плати не включаються є безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Слід зазначити, що аналогічна позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 10 грудня 2014 року по справі К/800/48786/14.

У свою чергу, суд також критично розцінює посилання відповідача-1 про відсутність первинних відомостей (архівних даних) з нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1, оскільки відповідно до вимог частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з цим, ані ГУ МВС України в Київській області ані Ірпінським МВ (із обслуговування міст Ірпінь та Буча) Головного управління МВС України в Київській області не було надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про знищення вказаних документів, зокрема, акту знищення.

Крім того, в ході розгляду справи відповідачами не було доведено суду обставин, які б унеможливлювали внесення всіх відомостей про заробітну плату позивача відповідно до вимог законодавства на підставі наявних документів.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до ОСОБА_5 Кабінету Міністрів України від 25 листопада 1993 року № 1006-р "Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС" з метою соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС-учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесених до першої категорії а також тих, які в 1986-1987 роках отримали дозу опромінення в 25 бер і більше, органам внутрішніх справ дозволено перераховувати їх грошове утримання за періоди роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальним званням, що діяли в період роботи в зоні ЧАЕС у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу. Крім того, доручено МВС та Мінсоцзахисту призначати і перераховувати пенсії відповідно до норм чинного законодавства із перерахованого згідно з названим розпорядженням грошового утримання.

За наведених обставин, судом встановлено, що Ірпінським МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України у Київській області при видачі довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках № 13153/109/1007/01-2016 від 19.09.2016 не було враховано ряду обставин, що в подальшому значно вплинуло на розмір пенсії позивача та відповідно обмежило його конституційні права.

Отже, судом встановлено, протиправність дій відповідача-2 щодо відмови у нарахуванні позивачу грошового забезпечення за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 08.05.1986 по 18.05.1986 року з урахуванням:

- подвійного посадового окладу підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю у розмірі 563,50 крб.;

- добових у розмірі 38,50 крб.,

- одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб.

- та видачі відповідної довідки про грошове утримання з урахуванням перерахунку і врахуванням раніше оплаченої заробітної плати за роботу з 08.05.1986 по 12.05.1986 в зоні відчуження у м. Припять, та за роботу з 08.05.1986 по 12.05.1986 в зоні відчуження у м. Чорнобиль, з якої раніше нараховувалась пенсія, для пред'явлення до органів Управління пенсійного фонду України для нарахування пенсії.

Щодо вимог про зобов'язання відповідачів провести нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з урахуванням подвійного посадового окладу, добових та одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення, а також зобов'язати видати відповідну довідку про грошове утримання з урахуванням перерахунку і врахуванням раніше оплаченої заробітної плати за роботу в зоні відчуження з якої раніше нараховувалась пенсія для пред'явлення до органів Управління пенсійного фонду України для нарахування пенсії, суд зазначає про таке.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля та Мінфіну України від 29 жовтня 1992 року № 09-3751/1032/3к/13-412/308 в разі, якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без врахування урядових рішень, то повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно законодавства.

Згідно листа Мінсоцполітики від 09 червня 1995 року №224/8.13 підприємства і організації в разі неправильної оплати праці в зоні відчуження повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З огляду на зазначені норми законодавства, а також висновки суду, позивачу повинен бути проведений розрахунок грошового забезпечення з урахуванням подвійного посадового окладу, підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю; добових, одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення.

Суд також зазначає, що з 1 січня 2012 року набула чинності ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою проведено перерахунок пенсії чорнобильцям, виходячи із розміру заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, І - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Отже, наділивши позивача певними соціальними гарантіями, що випливають з його статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліда із захворюванням, пов'язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи, держава взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень цих осіб.

Тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист осіб, які постраждали і є інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з частиною 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, визначений механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

ОСОБА_2 Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (зареєстрована в ОСОБА_4 юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846) (далі Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 7 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додається, у тому числі, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 № 122; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" довідки про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період надаються підприємствами, установами та організаціями за основним місцем роботи працівників або їх правонаступниками.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині вимог про зобов'язання вчинити певні дії суд зазначає, що відповідно до пункту 1 Положення про Ірпінський МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області, затвердженого наказом Головного управління МВС у Київській області від 06.12.2013 № 1823 (а.с. 96-102) відділ є територіальним органом Головного управління МВС України в Київській області та йому підпорядковується. Отже, відповідач-2 є структурним підрозділом ГУ МВС України в Київській області, діяльність якого контролюється, координується та підпорядковується саме ГУ МВС України в Київській області.

На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів ОСОБА_4 внутрішніх справ» триває процедура ліквідації територіальних органів ОСОБА_4 внутрішніх справ.

Відповідно до частини другої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Разом з тим, до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється (пункт 4 статті 105 Цивільного кодексу України).

Суд зауважує, що відповідно до п.9 Положення про Ірпінський МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області відділ є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, володіє, користується та розпоряджається закріпленим за ним державним майном на праві оперативного управління.

При цьому суд зауважує, що відповідачами не надано будь-яких доказів, які вказують на позбавлення Ірпінського МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області статусу розпорядника бюджетних коштів.

Приймаючи до уваги, що Ірпінський МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області як юридична особа станом на день розгляду справи не припинений, є самостійним розпорядником бюджетних коштів, належним відповідачем за позовними вимогами суд вважає саме Ірпінський МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, відповідач-2, як суб'єкт владних повноважень, не надав в ході судового розгляду справи належних та достатніх доказів, які б спростували всі доводи позивача, а також будь яких заперечень проти позовних вимог.

В той же час Головне управління МВС України в Київській області не є належним відповідачем по справі, а той факт, що Ірпінський МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області підпорядковується Головному управлінню МВС України в Київській області не створює правових підстав для останнього відповідати за вимогами, які входять до компетенції Ірпінського МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області.

Відтак в частині позовних вимог до Головного управління МВС України в Київській області у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до статті 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Як встановлено судом, позивач, відповідно до пункту 10 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, витрати позивача, пов'язані з залученням свідків та проведенням судових експертиз також відсутні, отже, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Приймаючи до уваги обставини справи суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача, який є суб'єктом владних повноважень, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Керуючись статтями 159 - 163, 254, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Ірпінського міського відділу (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУ МВС України в Київській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 08 травня по 18 травня 1986 року з урахуванням подвійного посадового окладу та врахуванням 15% надбавки до посадового окладу за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю у розмірі 563,50 крб.; добових у розмірі 38,50 крб.; одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб. та видачі відповідної довідки про грошове забезпечення з урахуванням перерахунку і врахуванням раніше виплаченої заробітної плати з коефіцієнтом 5 за період з 08.05.1986 по 12.05.1986 та коефіцієнтом 4 за період з 13.05.1986 по 18.05.1986 за роботу у зоні відчуження, з якої раніше нараховувалась пенсія, для предявлення до органів Управління пенсійного фонду України для нарахування пенсії;

3. Зобов'язати Ірпінський міський відділ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) Головного управління МВС України в Київській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 08 травня по 18 травня 1986 року з урахуванням подвійного посадового окладу та врахуванням 15% надбавки до окладу за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю у розмірі 563,50 крб.; добових у розмірі 38,50 крб.; одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб. з урахуванням перерахунку і врахуванням раніше виплаченої заробітної плати з коефіцієнтом 5 за період з 08.05.1986 по 12.05.1986 та коефіцієнтом 4 за період з 13.05.1986 по 18.05.1986 за роботу у зоні відчуження, з якої раніше нараховувалась пенсія, для предявлення до органів Управління пенсійного фонду України для нарахування пенсії.

4. Зобов'язати Ірпінський міський відділ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) Головного управління МВС України в Київській області видати ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 08 травня по 18 травня 1986 року з урахуванням подвійного посадового окладу та врахуванням 15% надбавки до окладу за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю у розмірі 563,50 крб.; добових у розмірі 38,50 крб.; одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб. з урахуванням перерахунку і врахуванням раніше виплаченої заробітної плати з коефіцієнтом 5 за період з 08.05.1986 по 12.05.1986 та коефіцієнтом 4 за період 13.05.1986 по 18.05.1986 за роботу у зоні відчуження, з якої раніше нараховувалась пенсія, для предявлення до органів Управління пенсійного фонду України для нарахування пенсії.

6. В частині позовних вимог, предявлених до Головного управління МВС України в Київській області, у задоволенні позову відмовити.

7. Встановити для Ірпінського міського відділу (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) Головного управління МВС України в Київській області строк для надання суду звіту про виконання судового рішення - один місяць з дня набрання законної сили судовим рішенням.

ОСОБА_2 набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.