Справа № 303/4666/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11248/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу виконавчого комітету Мукачівської міської ради на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2017 року, ухвалену під головуванням судді Морозової Н.Л. в м. Мукачево, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Мукачівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Мукачівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 19.01.2017 року, якою визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП у виді штрафу в сумі 850 грн. Одночасно закрито провадження у справі.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, виконавчий комітет Мукачівської міської ради оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про час та місце засідання адміністративної комісії з розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а також вважає, що судом невірно визначено сторону відповідача, оскільки таким є виконавчий комітет.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 04 серпня 2017 року на адресу ОСОБА_2 надійшов лист з Постановою МВ ДВС від 27.07.2017 року про відкриття виконавчого провадження.

У звязку чим, ОСОБА_2 08.08.2017 року звернувся до виконавчої служби з метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження щодо нього.

З матеріалів виконавчого провадження дізнався, що постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Мукачівської міської ради від 19.01.2017 року, його визнано винним за та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП - Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів та піддано адміністративному стягненню в вигляді штрафу в розмірі 50 НМДГ, що становить 850 гривень.

Сутність порушення полягає в тому, що ОСОБА_2, як начальника районного центра телекомунікацій № 162, за порушення п.13.18 Розділу 13 «Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку утримання і прибирання вулиць, шляхи до будівель, житлових будинків і споруд без погодження з органами ДАІ, управлінням міського господарства міської ради та відділом транспорту, енергетики і звязку», затверджених Рішенням 67 сесії 6-госкликання Мукачівської міської ради від 27.11.2014 р. № 1250,тобто - перекриття пішохідної зони без погодження з управлінням міського господарства Мукачівської міської Ради на площі Кирила і Мефодія в м. Мукачеві, 23.12.2016 року о 16.00 було складено протокол № 1267/16 про адміністративне правопорушення, за ст. 152 КУпАП, уповноваженою на те посадовою особою (інспектором муніципальної поліції), який став підставою прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 152 КУпАП - Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З норм вказаної статті випливає, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані: 1) утримувати в належному стані закріплені в установленому порядку за ними території; 2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб'єктів благоустрою населених пунктів; 4) відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів.

Суб'єктами правопорушення можуть бути як посадові особи, так і громадяни.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_2 порушив вимоги ст. 152 КУпАП, оскільки дозволу управління міського господарства на проведення планових робіт з демонтажу кабелю у пішохідній зоні центра міста, він не отримав, і не заперечив, що за таким дозволом не звертався.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими.

Разом з тим охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Статтею 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Також статтею 277-2 КУпАП встановлено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

З матеріалів справи видно, що справа про адміністративне правопорушення розглядалась у відсутності ОСОБА_2, крім цього відповідачем не надано доказів належного повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи про адміністративне правопорушення у встановлений законом строк.

Не можна погодитись з покликанням апелянта на те, що 10.01.2017р. ОСОБА_2 належним чином надіслано повістку про виклик на засідання адміністративної комісії і це стверджується поштовою квитанцією ЗД ПАТ «Укрпошта».

Так, згідно з п.106 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження правил надання послуг поштового зв'язку" від 05.03.2009р. №207, під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв'язку на підставі пред'явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

Крім того, відповідно до Наказу Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" "Про затвердження та введення в дію Порядку пересилання поштових відправлень" п.3.1.6.11. - в одержанні рекомендованого поштового відправлення одержувач розписується в книзі форма 8 та вказує своє прізвище.

Також відповідно до п. 119 Правил за №270 від 05.03.2009 року не вручені одержувачам або відправникам поштові відправлення, поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку протягом строку, визначеного цими Правилами. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені.

На спростування цього на звернення позивача ЦПЗ №1 Закарпатської дирекції ПАТ «Укрпошта» повідомлено ОСОБА_2, що рекомендований лист, на який покликається відповідач, прийнятий до пересилання 20.01.2017 та знаходився у доставному відділенні поштового звязку протягом місяця до 22.02.2017, що вказує на неналежне повідомлення особи про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки справа про адміністративне правопорушення розглядалась у відсутності ОСОБА_2, відповідачем не надано доказів належного повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи про адміністративне правопорушення у встановлений законом строк, чим порушено його права надати пояснення та відповідні докази щодо наявності чи відсутності його вини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, то оскаржена постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Мукачівської міської ради від 19.01.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності винесена з грубим порушенням норм чинного законодавства, через що позовні вимоги є частково підставними та обґрунтованими, а відтак підлягають частковому задоволенню.

Стосовно невідповідності зазначеного позивачем відповідача, то суд вважає, що помилковим є твердження апелянта про те, що таким є саме виконавчий комітет Мукачівської міської ради, оскільки п.1 та 2 ст.213 КУпАП розмежовано компетенцію адміністративних комісій при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад та їх посадовими особами, уповноваженими на те цим Кодексом.

Частиною першою ст. 218 КУпАП передбачено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст.152 КУпАП.

Щодо позовної вимоги про закриття провадження в адміністративній справі колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобовязання відповідача вчинити певні дії; зобовязання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності обєднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) обєднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень.

Статтею 284 КУпАП передбачено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

З урахуванням наведеного, закриття провадження у справі про адміністративне провадження вирішується органом, що виносить таку постанову, а не при оскарженні постанови в адміністративному порядку, відтак така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 5 ст.139 КАС України У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Беручи до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 13.12.2016 у справі №21-1410а16, за змістом якої за подання позивачем або відповідачем - субєктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає, а тому судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст. 250, 271, 272, 286 308, 310, 313, 315, 317, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Мукачівської міської ради задовольнити частково.

Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2017 року у справі №303/287/17 скасувати в частині закриття провадження у справі та в цій частині прийняти нову постанову.

Відмовити в позові ОСОБА_2 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Мукачівської міської ради про закриття провадження у справі.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст виготовлено 18.12.2017.