Справа № 826/14526/17
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 грудня 2017 року № 826/14526/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

при секретарі судового засідання Хаюк К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії
Третя особа:

- Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва в порядку адміністративного судочинства з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови у встановлені статусу, видачі посвідчення інваліда війни та зобов'язання встановити статус інваліда війни, видати відповідне посвідчення.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з пунктом 10 положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302, «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причини інвалідності. Необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавством не передбачено.

Відповідач не надав відзив на позовну заяву.

Третя особа - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації через канцелярію суду подав пояснення, в яких вважає надані позивачем пояснення та документи достатніми, а позов таким, що підлягає задоволення та просив розглянути справу без участі представника третьої особи.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника чи відкладення розгляду справи не надходило.

Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази приходить до наступного висновку.

Як було встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, безпосередній учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський атомній електростанції, що підтверджується відповідним посвідченням, а також інвалід другої групи, причина інвалідності захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції.

ОСОБА_1 звернулась 08 листопада 2017 року до відповідача із заявою з проханням видати посвідчення інваліда війни.

У відповідь на дану заяву відповідачем надіслано лист №16007/35-01/22 від 08 листопада 2017 року, у якому повідомлено про відмову у видачі посвідчення інваліда війни на підставі відсутності розпорядчого документу по лінії Цивільної оборони про залучення підприємства, на якому працювала ОСОБА_1 до формування Цивільної оборони та розпорядчого документу по підприємству про залучення ОСОБА_1 до складу зазначеного формування.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час. До інвалідів війни належать також інваліди з числа залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

У відповідності до вимог, чинних на момент аварії на Чорнобильській атомній електростанції нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради міністрів СРСР від 18 березня 2976 року №201-78; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29 червня 1976 року (настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (Сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26 квітня 1986 року, начальника ЦО УРСР від 28 квітня 1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29 квітня 1986 року №01, від 30 квітня 1986 року №02, від 04 травня 1986 року №16, від 19 травня 1986 року №52 та інші), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають дітей до 8 років.

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням вищевикладеного, формування Цивільної оборони, в томі числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Таким чином громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській атомній електростанції та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Як зауважено представником третьої особи - Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у письмових поясненнях, що листами Міністерства надано роз'яснення територіальним підрозділам, що статус інваліда війни встановлюється органами праці і соціального захисту населення на підставі довідки, яка містить інформацію про наказ чи розпорядження про залучення особи до формувань Цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, займану посаду та документів про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, а також довідки про встановлення інвалідності захворювання пов'язаного з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції.

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що відповідно до існуючих під час аварії на Чорнобильській атомній електростанції правил з діловодства (інструкція Держархіву при Раді Міністрів СРСР) розпорядчі документи з питань Цивільної оборони підприємств, установ та організацій не відносились до їх основної діяльності, тому термін їх зберігання складав 3-5 років, після чого вони повинні були знищуватись.

Отже необхідні документи, які підтверджували участь формувань Цивільної оборони окремих підприємств, установ, організацій або знищені, або відсутні.

Представник третьої особи наголосив, що в архіві Департаменту під грифом «обмеження доступу» наявні розпорядження начальника Цивільної оборони Київської області з питань ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видані починаючи з 26 квітня 1986 року. Зазначені розпорядчі документи начальника ЦО Київської області містять прямі вказівки щодо організації заходів Цивільної оборони, завдання з цього приводу всім службам Цивільної оборони Київської області, а також обласним організаціям та установам. При цьому жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Позивачем в підтвердження обгрунтованості своїх вимог до адміністративного позову додана Довідка Сер. ВТЭ-25 №021212 «О результатах определения степени утраты профессиональной трудоспособности в процентах, нуждаемости в дополнительных видах помощи», в якій зазначено, що профзахворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; Експертне заключення «Центрального межведомственного экспертного совета по установлению причинной связи заболеваний и инвалидности с работами по ликвидации последствий аварии на Чернобыльской АЭС и их профессионального характера» від 19.05.92 №1459, де зазначено, що захворювання пов'язані з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; Акт №9 «О несчастном случае на производстве», з якого вбачається, що випадок стався на ОРС НПО «Припять»; Інформаційна довідка (про участь у формуваннях ЦО) Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 09.11.2017 №01.1-14/1738-12, видана ОСОБА_1, в якій зазначено, що формування ЦО, в т.ч. і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих, громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони; Довідка від 17.03.92 №310 за підписом начальника ОРСа НПО «Припять», видана ОСОБА_1, про те, що вона згідно з записами трудової книжки працювала до аварії на Чорнобильській АЕС в тресті столових Московського району м. Києва, займалась перевезенням архіву та «токсировкой» документів в бухгалтерії в 30 кілометровій зоні відчуження Чорнобильської АЕС.

На думку суду, поданих позивачкою документів достатньо для встановлення позивачці статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Абзацом 2 пункту 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302 встановлено, що «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Пунктом 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302, встановлено, що «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причини інвалідності. Необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавством не передбачено.

З урахуванням всього вище викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а відтак задовольняє їх у повному обсязі.

Керуючись статтями 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Святошинського районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_4 у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни.

3. Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації вчинити дії щодо встановлення ОСОБА_4 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко