Справа № 754/10722/17
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 06.11.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві неправомірними та протиправними з приводу припинення виплати йому пенсії в період з 01.05.2016 по 31.12.2016;

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити позивачу пенсію за період з 01.05.2016 по 31.12.2016 в розмірі 57 916, 88 грн.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 06.11.2017 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 21.11.2015 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 01.05.2016 Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві припинило виплати позивачу пенсії як працюючому пенсіонеру.

11.05.2016 позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про поновлення виплати пенсії починаючи з 01.05.2016.

Листом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві було відмовлено ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» посилаючись на те, що з 01.06.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, № 911-VIII від 24.12.2015, яким зокрема встановлено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.12.2016, в тому числі особам, які працюють на посадах та умовах передбачених Законом України «Про державну службу» призначені пенсії не виплачується.

Вважаючи дії відповідача щодо припинення пенсійних виплат такими, що порушують його конституційне право на соціальний захист, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки позивач не є інвалідом І, II групи, інвалідом війни III групи, учасником бойовий дій та не займає посади в органах, перелічених п. 3 Прикінцевих положеннях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», а обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві правомірно тимчасово припинило виплату пенсії позивачу, у зв'язку із чим підстави для задоволення позову відсутні.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що з 01.06.2015 посада, на якій працює позивач, не передбачає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим підстави для невиплати позивачу пенсії, передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутні.

Колегія суддів частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 17.08.2017, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду першої інстанції (а.с. 3).

Відповідно до ст. 100 КАС України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 про порушення своїх прав та інтересів, а саме щодо невиплати йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.05.2016 по 31.12.2016, дізнався (або повинен був дізнатись) саме з моменту неотримання останнім такої пенсії за спірні періоди, тобто починаючи з кінця травня 2016.

При цьому, як було вже зазначено вище, 11.05.2016 позивач звертався до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про поновлення виплати пенсії починаючи з 01.05.2016, у задоволенні якої листом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 29.09.2016 було ОСОБА_1 відмовлено.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду першої інстанції 17.08.2017, колегія суддів приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо припинення виплати позивачу пенсії за період з 01.05.2016 по 31.12.2016 та зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити позивачу пенсію за вказаний період підлягає залишенню без розгляду, оскільки він поданий після закінчення строків, визначених ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивач до суду першої інстанції не звертався із заявою про поновлення строку звернення до суду, жодних доказів поважності причин пропуску строку з вищенаведеними позовними вимогами не надав.

Таким чином, оскаржуваною постановою суду першої інстанції безпідставно вирішено позовні вимоги, які з урахуванням вказаних положень КАС України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017) та відсутності підстав для поновлення строку звернення до суду підлягають залишенню без розгляду, що не було враховано судом першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати, залишивши позовні вимоги без розгляду, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 06.11.2017 скасувати та позовні вимоги ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 22.12.2017.