Справа № 812/1813/17
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2017-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 грудня 2017 року СєвєродонецькСправа № 812/1813/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Басової Н.М.,

при секретарі судового засідання Солошенка П.В.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1

позивач не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій та бездіяльності неправомірними, стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, -

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 (далі Позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі Відповідач, ГУНП в Луганській області) в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії та бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та не виплати Позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 21 січня 2016 року на суму 13526,73 грн.;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 21 січня 2016 року в сумі 13526,73 грн.

18 грудня 2017 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у звязку з пропуском строку на звернення до адміністративного суду з огляду на норми ст. 123 КАС України (а.с.55-59). В обґрунтування зазначив, що Позивач був звільнений зі служби в поліції 12.07.2017 відповідно до наказу ГУНП в Луганській області №486 о/с від 11.07.2017. Згідно довідки від 14.12.2017 №764/111/22-2017 остаточний розрахунок з Позивачем щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за 12 діб липня 2017, винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за червень та липень 2017, компенсації за невикористану відпустку за 21 добу був проведений 31.07.2017, тобто починаючи з 31.07.2017, позивач у разі незгоди з проведеним розрахунком мав можливість звернутись до суду у встановленому законом порядку. До суду Позивач звернувся лише 01.12.2017, тобто з часу коли Позивачу стало відомо про порушення своїх прав минуло більше року.

Посилаючись на ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України Відповідач просив суд залишити адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій та бездіяльності неправомірними, стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції без розгляду у звязку з пропущенням строку звернення до суду.

В судове засідання прибув представник відповідача, який підтримав заявлене клопотання.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.30), надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.32).

Розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

На підставі довідок від 21.01.2015 №ВДЗ/1396/А, від 18.06.2015 №ВДЗ/5694/А Позивач у період з 02.08.2014 по 09.08.2017, з 13.12.2014 та наказів першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 13.12.2014 №98, від 07.06.2015 №158, від 17.11.2015 №321, від 07.12.2015 №341, від 28.07.2017 №213дск Позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції (а.с.12,13,38-49).

Відповідно до наказу від 28.07.2017 №213дск Позивач вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областей, забезпечення її проведення (а.с.50).

Однак винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції за вказаний період позивачу не виплачувалась, тому позивач звернувся до суду за захистом свої прав та інтересів.

Отже, предметом розгляду даної справи є стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Ч.1 ст.7 КАС України визначено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, ч.3 ст. 3 КАС України зазначає, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною 5 ст.122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно частини 3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входять:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, винагорода за участь в АТО, яка має виплачуватися за весь період безпосередньої участі в АТО, є винагородою, що має постійний характер, входить до структури заробітної плати, і відповідно, є її складовою.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Відповідно до п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України № 8-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обовязків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обовязків. Під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій ст. 233 КЗпП, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. У разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

З огляду на наведене, під час розгляду справ про стягнення на користь осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, заробітної плати (зокрема, винагороди за участь в АТО, яка є складовою грошового забезпечення) застосовуються положення частини другої статті 233 КЗпП України, а не частини третьої статті 123 КАС України, тобто строки звернення до суду у цій категорії справ не застосовуються.

З урахуванням вищенаведеного, предмету позову, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,3,7,122,123 КАС України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представнику відповідача ОСОБА_1 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій та бездіяльності неправомірними, стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу суду можуть бути зазначені в апеляційній скарзі за наслідками розгляду справи по суті.

Повний текст ухвали складено та підписано 22 грудня 2017 року.

Суддя ОСОБА_3