Справа № 607/13963/17
Суддя: Сташків Н. М.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2017 Справа №607/13963/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Сташків Н.М., за участі секретаря судового засідання Пастернак О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі адміністративну справу №607/13963/17 за позовом ОСОБА_1 Державної міграційної служби України у Тернопільській області до ОСОБА_2про примусове видворення,

з участю учасників процесу:

перекладача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 Державної міграційної служби України у Тернопільській області предявив до суду позов до ОСОБА_2про примусове видворення за межі України. Обґрунтовує позов тим, що відповідач є громадянином ОСОБА_6 Азербайджан. 08 грудня 2015 року він вїхав на територію України у безвізовому порядку вїзду, а тому, відповідно до закону, мав право тимчасово перебувати на території України не більш як 90 днів протягом 180 днів. Оскільки зазначений строк перебування в Україні відповідачем порушено, 13 вересня 2017 року ОСОБА_1 ДМС у Тернопільській області йогопритягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та прийнято рішення про примусове повернення з України, яким відповідача зобов'язано покинути територію України в термін до 08 жовтня 2017 року. Однак, ОСОБА_2 вказаного рішення не виконав та продовжує перебувати в Україні без законних на це підстав.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 Державної міграційної служби України у Тернопільській області ОСОБА_4 позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Відзиву на позов відповідач не надав. У судовому засіданні пояснив, що розуміє, що порушує законодавство України, згідний на його видворення і жодних заперечень проти цього не має.

Представник відповідача також погодився із заявленим позовом, оскільки такою є позиція відповідача у справі.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав:

08 грудня 2015 року відповідач громадянин ОСОБА_6 Азербайджан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, вїхав на територію України через КПП «Харків» за паспортним документом серії Р №4567414, виданим 12 жовтня 2011 року, терміном дії до 10 жовтня 2021 року, з приватною метою.

Відповідно до п. 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Азербайджанської ОСОБА_6 про безвізові поїздки громадян, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №1565 від 24 жовтня 2002 року, громадяни держави однієї сторони, незалежно від місця їх постійного проживання, можуть в'їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та перебувати на території держави іншої сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатках 1 та 2 до цієї Угоди.

Одним із документів для вїзду та виїзду за кордон громадян цієї країни є паспорт громадянина ОСОБА_6 Азербайджан.

Відповідно до вимог ч. 15 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (в редакції, чинній до 27 вересня 2017 року) іноземці та особи без громадянства, які вїхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Аналогічні норми містяться у ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення барєрів для залучення іноземних інвестицій», яка є чинною станом на момент розгляду справи.

Частиною 3 статті 9 цього Закону передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Як установлено судом, відповідач вїхав на територію України у безвізовому порядку вїзду на підставі Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Азербайджанської ОСОБА_6.

Підпунктом 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, визначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі вїзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком вїзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

На підставі відміток про перетин державного кордону в паспортному документі ОСОБА_2, встановлено, що він прибув в Україну 08 грудня 2015 року, відтак перебуває на території України понад дозволений термін, тобто більше 90 днів протягом 180 днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

13 вересня 2017 року ОСОБА_1 ДМС у Тернопільській області стосовно відповідача складено протокол про адміністративне порушення ПР МТР 018791.

Постановою ОСОБА_1 ДМС у Тернопільській області про накладення адміністративного стягнення ПН МТР 018791 від 13 вересня 2017 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850 гривень.

Штраф у вказаному розмірі, накладений зазначеною постановою, сплачено повністю, про що свідчить квитанція №0.0.847241670.1 від 13 вересня 2017 року.

13 вересня 2017 року ОСОБА_1 ДМС у Тернопільській області прийнято рішення про примусове повернення відповідача з України та зобовязано його покинути територію України в термін до 08 жовтня 2017 року.

Вказаним рішенням відповідачу роз'яснено, що він зобов'язаний покинути територію України у зазначений термін, а в разі ухилення від виїзду він буде підлягати затриманню і видворенню в примусовому порядку на підставі постанови адміністративного суду.

13 вересня 2017 року відповідача повідомлено про те, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства щодо нього прийнято рішення про примусове повернення з України, та він зобов'язався не пізніше 08 жовтня 2017 року залишити територію України, що підтверджено наданою відповідачем розпискою з його особистим підписом.

У встановлений строк у добровільному порядку відповідач територію України не покинув та по даний час продовжує перебувати на території України без законних підстав і жодних заходів щодо виїзду за її межі не вживає.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 1 якого передбачено, що іноземець це особа, яка не перебуває у громадянстві України, є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Згідно із вимогами ст. 3 цього Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Положеннями ч. ч. 5, 6 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 вказаного Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Судом установлено, що відповідач, перебуваючи на території України без законних підстав, жодних заходів щодо виїзду за межі України не вжив, продовжував знаходитись на території України без законних на те підстав.

Зібраними у справі доказами підтверджено та визнається відповідачем, що він не виконав в установлений строк без поважних причин рішення ОСОБА_1 Державної міграційної служби України у Тернопільській області від 13 вересня 2017 року про примусове повернення його з України, що свідчить про ухилення відповідача від виїзду за її межі.

При вирішенні даного спору відсутні будь-які дані для висновку про те, що на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Жодних підстав, передбачених ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які встановлюють заборону щодо примусового повернення чи примусового видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства в даній справі судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги те, що відповідач законних підстав перебування на території України не має, відсутність у нього постійного місця проживання на території України, невиконання ним рішення про примусове повернення з України, суд вважає, що є обґрунтовані підстави для його примусового видворення за межі України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення може звернути рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до негайного виконання.

Зважаючи на те, що відповідачем порушуються правила перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, його небажання залишати територію України та повертатися до країни громадянської належності, з метою забезпечення виконання судового рішення, суд вважає за можливе звернути рішення до негайного виконання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 6, 9, 72 74, 242 246, 250, 255, 268, 269, 271, 272, 288, 297, п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_6 Азербайджан ОСОБА_2 (MIRZAYEV ARZU), ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України.

Рішення звернути до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_7