Справа № 821/1957/17
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1957/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення про стягнення виконавчого збору,

встановив:

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 54216236, винесену старшим державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 27.11.2017 р.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що винесення даної постанови відбулося із порушенням вимог ч.2 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження". Так, відповідно до ч.2 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір стягується у розмірі 10 % суми, що фактично стягнута, повернена, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Тобто, виходячи з цієї норми стягнення виконавчого збору здійснюється виключно у розмірі 10 % від фактично примусово стягненої державним виконавцем заборгованості в процесі та на умовах, передбачених законодавством. Однак в даному випадку відсутній як факт примусового стягнення державним виконавцем суми боргу за виконавчим написом нотаріуса, та і погашення боргу у розмірі 29865,99 грн. Погашення боргу у розмірі 3300,68 грн. здійснено у відповідності до угоди, укладеної 08.11.2017 р. між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1, згідно якої врегульовано в позасудовому порядку питання заборгованості за кредитним договором, на підставі якого і був вчинений виконавчий напис нотаріуса від 22.02.2017 р. № 1429. Державний виконавець не вчиняв жодних дій, пов'язаних із фактичним погашенням боргу, в тому числі у розмірі 3300,68 грн., що свідчить про відсутність підстав для стягнення виконавчого збору у розмірі 2986,59 грн. і який визначено державним виконавцем як 10 % від суми усього боргу за виконавчим документом.

Ухвалою суду від 14 грудня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 22 грудня 2017 року на 09:00 год.

22 грудня 2017 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що 30.06.2017 р. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості у сумі 29865,99 грн. 10.11.2017 р. до відділу надійшла заява представника стягувача про закриття виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням, внаслідок чого 27.11.2017 р. на підставі п.9 ч.1 ст.29 Закону України "Про виконавче провадження виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Також 27.11.2017 р. старшим державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 2986,59 грн., що повністю узгоджується з вимогами ч.3 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".

22 грудня 2017 року від представників позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи в порядку спрощеного письмового провадження.

Положеннями ч.3 ст.194 КАС України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин суд розглядає справу в порядку спрощеного письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.06.2017 р. старшим державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса № 1429, виданого 22.02.2017 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу в сумі 29865,99 грн.

Вказаною постановою зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей; стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 2986,59 грн.

10.11.2017 р. надійшла заява представника стягувача про закриття виконавчого провадження внаслідок повної сплати заборгованості боржником.

27.11.2017 р. старшим державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням виконавчого документа та постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 2986,59 грн.

Не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.3 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню виконавчі написи нотаріусів.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч.5 ст.26 Закону № 1404-VIII (в редакції, яка була чинною на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 1 статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом (ч.2 ст.27 Закону № 1404-VIII).

Згідно ч.5 ст.27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Приписами ч.9 ст.27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ч.3 ст.40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу вказаних правових норм слідує, що державний виконавець за заявою стягувача не пізніше наступного робочого дня після надходження виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій, серед іншого, за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 Закону № 1404-VIII. У разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно виконавчого документа, державний виконавець закінчує виконавче провадження і якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

З матеріалів справи слідує, що постановою старшого державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 від 30.06.2017 р. відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 22.02.2017 р. № 1429 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу у сумі 29865,99 грн., пунктом 3 якої стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 2986,59 грн., що повністю узгоджується з вимогами ч.5 ст.26 Закону № 1404-VIII (в редакції, яка була чинною на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження), оскільки у даному випадку виконавчий документ містить вимогу примусового стягнення боргу, а тому стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов'язком державного виконавця.

Оскільки виконавчий документ містив вимогу про стягнення з позивача суми боргу у розмірі 29865,99 грн., державним виконавцем правомірно у постанові про відкриття виконавчого провадження стягнуто виконавчий збір у сумі 2986,59 грн. (10 %).

Зміна (зменшення) суми боргу на підставі укладеної 08.11.2017 р. між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 додаткової угоди № 1 до кредитного договору № SAMDN1385 від 06.09.2012 р. до 3300,68 грн. (за основним боргом 1650,34 грн., відсотками 1650,34 грн.) внаслідок прощення банком заборгованості по сплаті відсотків на 45753,80 грн., по сплаті комісії на 4350 грн., пені на суму 3745,73 грн., не впливає на розмір виконавчого збору, визначеного постановою про відкриття виконавчого провадження від 30.06.2017 р., так як дану угоду укладено більш ніж через чотири місяці після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (08.11.2017 р.).

Сплата боржником 09.11.2017 р. зменшеної суми боргу за виконавчим документом у сумі 3300,68 грн., відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону № 1404-VIII стала підставою для закінчення виконавчого провадження, про що державним виконавцем 27.11.2017 р. винесено постанову. Між тим, несплата стягнутого за постановою про відкриття виконавчого провадження від 30.06.2017 р. виконавчого збору у сумі 2986,59 грн. згідно ч.3 ст.40 Закону № 1404-VIII є підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору. При цьому винесення постанови про стягнення виконавчого збору є обов'язком, а не правом державного виконавця.

Суд зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку вчиняє державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання виконавчого документа боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання сплатити заборгованість самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв'язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Тому доводи позивача про те, що виконавчий збір у розмірі 10 % може бути стягнуто лише у випадку наявності факту примусового стягнення саме державним виконавцем суми боргу за виконавчим написом нотаріуса ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм Закону України "Про виконавче провадження".

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність винесеної старшим державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 27.11.2017 р. постанови про стягнення виконавчого збору, а тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 287 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (м.Херсон, пр-т 200-річчя ХерсонаАДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (м.Херсон, вул.Б.Мозолевського, буд.2, ) про визнання протиправним та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 27.11.2017 р.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 11.5