Справа № 191/2351/17
Суддя: Прижигалінська Т. В.
Дата ухвалення: 2017-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/2351/17
Провадження № 2-а/191/127/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Каліневич Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 08.07.2017 року інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 виніс постанову серії ДР № 056092 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу 425 грн.

Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з настуних підстав.

Як вбачається зі змісту постанови, інспектор Таранов О.О. зупинив водія ОСОБА_1 08.07.2017 року о 13020 годин за адресою : вул.. Центральна та звинуватив його в тому, що він нібито проїхав перехрестя на вимкнутий сигнал додаткової секції світлофора. 08.07.2017 року о 13-20 годині за тією ж адресою інспектор Таранов О.О. виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції України. У випадках, передбачених частинами першою та другої цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення до вимог статті 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 «Аналіз положень глави 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його ''територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Відповідно до ч.3 ст.258 КУпАП передбачено, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина 3 статті 258 КУнАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст.276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: м. Павлоград, вул.. Шевченка,51, де розташоване Управління патрульної поліції м. Павлоград. Проте інспектор Таранов О.О. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим суттєво порушив його права.

Після висловлення звинувачень, інспектор Таранов О.О. пішов до свого патрульного автомобіля, біля якого виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у справі. Своїми діями ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

У звязку з цим, позивач просить скасувати постанову інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 серії ДР № 056092 від 08.07.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Крім того, пояснив, що відповідачем були допущені порушення під час складання поставнои на місці вчинення правопорушення, а не за місцем вчинення, також відповідачем не було надано необхідних доказів.

Відповідач у судове засідання не зявився. Згідно листа начальника Павлоградського ВП № 51-13308 від 19.09.2017 року інспектор сектору ГРПП ОСОБА_2 в судове засідання зявитися не має можливості у взязку із службовою зайнятістю.

Суд, засліхавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони :

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що

використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою поліцейського СРПП №3 Павлоградського ВП ОСОБА_2 від 08.07.2017 року до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

ОСОБА_3 рішення обґрунтовано тим, що 08.07.2017 року о 13 год. 00 хв. в м. Павлоград ОСОБА_1, керуючи автомобілем, проїхав перехрестя вул. Дніпровська вул. Центральна на вимкнутий сигнал додаткової секції світлофора. З данною постановою ОСОБА_1 був не згоден, що підтверджується його поясненнями та підписом, та зазначив, що дії працівників патрульної поліції буде оскаржувати у суді.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з того, що відповідно ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п 1.9 ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 8 пп. 8.1 Правил дорожнього руху передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п.8 пп. 8.7 ПДР світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Сигнали світлофора мають такі значення: вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою ( стрілками) п.8 пп.8.7.3 ПДР.

Що стосується винесення постанови та розгляду справи поліцейським на місці вчинення правопорушення, то необхідно зазначити наступне.

Позивач, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року стверджує, що відповідач не мав права приймати постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, зважаючи на те, що статтею 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, і ці поняття не є тотожними.

Постановою Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року по справі №203/2730/16-а були розяснені аспекти щодо законності розгляду поліцейськими справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.

Дійсно Рішенням Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності ОСОБА_3 України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час вчинення спірних дій та прийняття спірної постанови (08.07.2017 року), суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені передбаченим Законом № 596-VІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення.

ОСОБА_3 не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Крім того, ч. 2,4,5 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не був складений, так як під час складання постанови серії ДР № 056092 від 08.07.2017 року позивач не оспорював допущене правопорушення і адміністративне стягнення, лише зазначив, що дії працівників патрульної поліції буде оскаржувати в суді. Крім того, спірна постанова винесена відповідачем з урахуванням вимог, передбачених ст.283 КУпАП та Закону України № 596-VІІІ від 14.07.2015 року.

Відповідно до ст.77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статею 78 цього кодексу, але позивачем не доведено в судовому засіданні його позовні вимоги з посиланням на докази.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, не доведені в судовому засіданні та не знайшли свого повного підтвердження доказами в ході судового розгляду справи.

Таким чином, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 33, 122 ч.1, 251, 258, 288 ч.1, 289 КУпАП, ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 8, 9,72-77,122, 242, 244,250 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 19.12.2017 року.

Суддя: ОСОБА_4