Справа № 826/1990/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

14 грудня 2017 року м. Київ № 826/1990/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І. розглянув у письмовому провадженні клопотання представника позивача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області, третя особа: ПП «Поспішіленко» про скасування акту, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області, третя особа: ПП «Поспішіленко» про скасування акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, затвердженого 11.10.2016, зобов'язання призначити повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, спеціальною комісією в іншому складі за участі представника потерпілої та за результатом роботи скласти акт.

В судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі №826/1990/17, оскільки даний спір не підлягає вирішенню адміністративним судом. Клопотання обґрунтовано тим, що справи про оскарження актів нещасного випадку підлягають оскарженню в порядку цивільного судочинства, оскільки спір стосується здоров'я фізичної особи, що є її особистим немайновим правом, захист якого здійснюється за нормами цивільного судочинства.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці визначаються Законом України "Про охорону праці", який регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про охорону праці" (тут і далі нормативно-правові акти в редакції, чинній на момент спірних відносин), державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про озорону праці здійснюють: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ядерної та радіаційної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Згідно з пунктами 1, 6 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 96, (далі по тексту - Положення), Державна служба України з питань праці, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 4 Положення передбачено, що Держпраці України відповідно до покладених на неї завдань, окрім іншого, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; здійснює контроль за своєчасністю та об'єктивністю розслідування нещасних випадків на виробництві, їх документальним оформленням і веденням обліку, виконанням заходів з усунення причин нещасних випадків; бере участь у роботі комісій з розслідування нещасних випадків на виробництві.

Процедура проведення спеціального розслідування визначається Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 (далі по тексту - Порядок №1232).

Згідно вимог пункту 36 Порядку №1232 спеціальному розслідуванню підлягають, зокрема, випадки смерті працівників на підприємстві.

Пунктом 47 Порядку №1232 передбачено, що за результатами спеціального розслідування складаються акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом), картка за формою П-5 (у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) стосовно кожного потерпілого, а також оформляються інші матеріали спеціального розслідування, зазначені у пунктах 50 і 51 цього Порядку.

При цьому згідно пункту 49 Порядку №1232 керівник органу, який утворив спеціальну комісію, повинен розглянути і затвердити примірники актів за формою Н-5 і Н-1 протягом доби після надходження матеріалів спеціального розслідування.

Інших документів, які складаються за результатами спеціального розслідування, законом або Порядком не передбачено, а тому акт за формою Н-5, затверджений керівником органу, який призначив спеціальну комісію, має статус рішення спеціальної комісії і може бути оскаржений до суду.

Згідно з частинами першої та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У даному випадку, остаточний розгляд і затвердження оскаржуваного акта здійснювався начальником головного управління Держпраці у Київській області на виконання своїх повноважень, передбачених пунктом 49 Порядку №1232, а, отже, він діяв як суб'єкт владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Крім того, в даному випадку спір не стосується здоров'я позивача, отже доводи представника відповідача, що спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства на думку суду є необґрунтованим.

З огляду на викладене вище, клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 157, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі №826/1990/17.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.І. Келеберда