Справа № 335/11101/17(2-а/335/508/2017)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"14" грудня 2017 р. справа №335/11101/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Запорізької міської ради

на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 жовтня 2017 року у справі №335/11101/17

за позовом ОСОБА_2

до Запорізької міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької міської ради від 30.08.2017 №86 «Про обмеження роздрібної торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (крім безалкогольного) на території м. Запоріжжя з 22-00 години до 12-00 години».

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 жовтня 2017 року позов задоволено. Постанова мотивована тим, що оскаржене рішення прийняте відповідачем поза межами наданих органу місцевого самоврядування повноважень.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідно до ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Таким чином, є доведеною та обставина, що Запорізька міська рада може приймати рішення, обов'язкові для виконання на території територіальної громади м. Запоріжжя, оскільки зазначене право надане законом.

Відповідно до ст.15-2 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на час проведення масових заходів сільські, селищні та міські ради в межах відповідної адміністративної території можуть заборонити або обмежити споживання пива (крім пива у

пластиковій тарі), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та куріння тютюнових виробів. Таким чином, зазначена стаття є додатковою нормою, яка надає право органу місцевого самоврядування, на відповідній території, на певний час (час проведення масових заходів) прийняти рішення щодо обмеження продажу алкогольних напоїв.

Крім того, ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення передбачено, що орган місцевого самоврядування має право на території або інших місцях заборонити продаж алкогольних напоїв. При цьому, жодної прив'язки до масових заходів або часових проміжків зазначений кодекс немає.

У своєму позові позивач не навів жодного факту, з якого вбачається застосування до нього рішення міської ради, а також правовідносин у яких міг бути застосований цей акт за участю позивача.

Відповідач жодним чином не обмежує права позивача, не забороняє йому нічого робити або якимось іншим чином нав'язує правила поведінки.

За таких обставин, прийняте рішення відповідачем не призвело та не могло призвести до порушень законних прав та інтересів позивача.

Зазначає, що в постанові від 10.04.2012 р. №21-1115во10 Верховний Суд України, проаналізувавши положення частини першої ст.2 та ст.17 КАС України, висловив наступну правову позицію: «суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням».

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 30.08.2017 року Запорізькою міською радою було прийнято рішення №86, опубліковане на сайті Запорізької міської ради 06.09.2017 року про обмеження роздрібної торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (крім безалкогольного) на території м. Запоріжжя.

Зазначеним рішенням передбачено:

1) заборонити продаж алкогольних, слабоалкогольних напоїв у всіх закладах торгівлі, окрім закладів ресторанного господарства (кафе, бари, ресторани тощо), у період з 22-00 години до 12-00 години";

2) виконавчому комітету міської ради розробити план заходів з реалізації цього рішення із залученням правоохоронних органів;

3) суб'єктам господарювання м. Запоріжжя рекомендувати інформувати покупців про прийняття Запорізької міської радою цього рішення;

4) контроль за виконанням рішення покладено на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та постійну комісію міської ради з питань регуляторної політики, розвитку підприємства, торгівлі, послуг та захисту прав споживачів.

На скаргу ОСОБА_2 щодо відмови йому під час здійсненя покупок 08.09.2017року, як споживачу, у продажу алкогольних напоїв у нічний час у магазині «Продукти-1076» ТОВ «АТБ-маркет», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 27, листом керуючого магазином «Продукти-1076» від 11.09.2017 вих. №11/09/17-1 позивачу повідомлено, що магазин не здійснює реалізацію алкогольних напоїв згідно рішення Запорізької міської ради від 30.08.2017 року №86.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки:

- оскаржене рішення відповідача стосується сфери торгівлі, а отже позивач, як споживач, має право на оскарження зазначеного рішення як суб'єкт правовідносин, у яких буде застосовано рішення Запорізької міської ради від 30.08.2017 року №86;

- до повноважень органів місцевого самоврядування залежить виключно встановлення режиму роботи суб'єктів господарювання;

- нормами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» не передбачено таких повноважень органу місцевого самоврядування як встановлення часових обмежень щодо реалізації алкогольних напоїв;

- в постанові від 14.05.2016 року у справі №2а-54/10 Верховний Суд України зазначив, що «оскільки оскаржуваними положеннями Рішення Міськрада встановила заборону (обмеження) щодо торгівлі алкогольними напоями у місті в нічний та ранковий час, то висновок судів апеляційної та касаційної інстанції, що вини прийняті в межах наданих органу місцевого самоврядування повноважень, встановлених законодавством, не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст.64 Конституції України).

Пунктами 1 та 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства зокрема є:

- неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини;

- свобода договору.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, рішенням Запорізької міської ради від 30.08.2017 №86 обмежено право позивача щодо вільного укладення договорів купівлі-продажу з продавцями роздрібної торгівлі не заборонених законом товарів.

Також, відповідно до ч.2 ст.171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосований цей акт.

Таким чином, доводи відповідача про те, що оскарженим рішенням права позивача не були порушені є необґрунтованими.

Загальна і виключна компетенція сільських, селищних, міських рад встановлена статтями 25, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).

Перелік повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку встановлено статтею 30 зазначеного Закону.

Відповідно до підпункту 9 пункту «а» статті 30 Закону № 280/97-ВР до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення зручного для населення режиму роботи підприємств комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Згідно з підпунктом 4 пункту «б» статті 30 Закону № 280/97-ВР до делегованих повноважень зазначених рад належить встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.

Із наведених норм вбачається, що до повноважень органів місцевого самоврядування належить виключно встановлення режиму роботи суб'єктів господарювання.

Основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим встановлені Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Правила), які спрямовані на забезпечення прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торговельного обслуговування (абзац перший пункту 1 Правил).

Пунктом 7 Правил передбачено, що зручний для населення режим роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій комунальної форми власності встановлюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад. Зручний для населення режим роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій інших форм власності встановлюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад за погодженням з власником цього об'єкта.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлені статтею 15-3 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 481/95-ВР).

Відповідно до частини першої цієї статті зазначеного Закону забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів:

1) особами, які не досягли 18 років;

2) особам, які не досягли 18 років;

3) у приміщеннях та на території навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, крім ресторанів, що знаходяться на території санаторіїв;

4) у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій;

5) у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі);

6) з торгових автоматів;

7) на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива);

8) поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар);

9) у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет;

10) з рук;

11) у невизначених для цього місцях торгівлі.

Частиною 3 статті 15-3 Закону № 481/95-ВР передбачено, що на час проведення масових заходів сільські, селищні та міські ради в межах відповідної адміністративної території можуть заборонити або обмежити продаж пива (крім пива у пластиковій тарі), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та куріння тютюнових виробів.

Рішенням Запорізької міської ради від 30.08.2017 №86 заборонено продаж алкогольних, слабоалкогольних напоїв у всіх закладах торгівлі, окрім закладів ресторанного господарства, на території м. Запоріжжя з 22-00 години до 12-00 години.

Проте, ні Законом № 481/95-ВР, ні іншими законами та нормативно-правовими актами, в тому числі Кодексом України про адміністративні правопорушення, на положення якого посилається відповідач в апеляційній скарзі, органам місцевого самоврядування не надані повноваження запроваджувати такі заходи, як заборона продажу (обмеження роздрібної торгівлі) алкогольних, слабоалкогольних напоїв у закладах торгівлі у певний період часу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки рішення від 30.08.2017 №86 прийнято відповідачем не в межах повноважень, передбачених чинним законодавством України, та відповідач не довів суду правомірність свого рішення.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Запорізької міської ради залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 жовтня 2017 року у справі №335/11101/17 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко