Справа № 803/1156/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10999/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря Андрушківа І. Я.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області Державної фіскальної служби України на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі № 803/1156/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вербена» до Головного управління ДФС у Волинській області Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вербена» (далі ТЗОВ «Вербена») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області Державної фіскальної служби України (далі ГУ ДФС у Волинській області), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 12 липня 2017 року № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що ним не було порушено граничного строку сплати суми грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств, а відтак відповідачем протиправно винесено вказане вище податкове повідомлення рішення.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємств була подана позивачем до податкового органу після спливу граничного строку сплати узгодженого грошового зобовязання зазначеного у ній, а відтак його правомірно притягнуто до відповідальності за таке порушення.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі акта перевірки від 08 червня 2017 року № 4001/03-20-12-05/21736490, складеного за результатами перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобовязань до бюджету ТЗОВ «Вербена», ГУ ДФС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 12 липня 2017 року № НОМЕР_1, яким до позивача застосовано штраф на суму 20120.55 грн.

Підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу на суму 20120.55 грн слугував висновок відповідача про порушення позивачем вимог пункту 57.1 статті 57, абзацу 1 пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Вказані висновки обґрунтовані посиланням на те, що позивачем порушено строки сплати узгодженого грошового зобовязання, зазначеного у податковій (митній) декларації.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно притягнув позивача до відповідальності у вигляді штрафу за порушення строків сплати узгодженого грошового зобовязання, зазначеного у податковій (митній) декларації, оскільки таке було сплачене позивачем своєчасно, до закінчення граничного строку його сплати.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України грошове зобовязання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 16.1.3. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Підпунктом 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктами 36.1. - 36.3. статті 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обовязком визнається обовязок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 46.1. статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обовязку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 50.1. статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до підпункту 49.18.3 пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 126.1. статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2. цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу, зокрема, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 137.4. статті 137 Податкового кодексу України податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком.

Відповідно до пункту 137.5. статті 137 Податкового кодексу України річний податковий (звітний) період встановлюється для таких платників податку: а) платників податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), що сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році; б) виробників сільськогосподарської продукції; в) платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за показниками Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід), за попередній річний звітний (податковий) період, не перевищує 20 мільйонів гривень. При цьому до річного доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначеного за показниками Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід), включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до пункту 296.7. статті 296 Податкового кодексу України податкова декларація складається наростаючим підсумком з урахуванням норм пунктів 296.5 і 296.6 цієї статті. Уточнююча податкова декларація подається у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, за результатами діяльності за 2015 рік податкова декларація повинна бути подана протягом 40 календарних днів, що настають за останнім днем звітного податкового кварталу, якщо базовим звітним (податковим) періодом для платника податку є календарний квартал, або протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року, якщо базовим звітним (податковим) періодом є календарний рік, а сума податкового зобов'язання, зазначена у даній декларації має бути сплачена протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Податковим Кодексом України для подання податкової декларації.

При цьому у разі виявлення платником податків помилок, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, він має до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період подати декларацію з виправленими показниками.

Як видно з матеріалів справи позивачем було самостійно визначено грошове зобовязання з податку на прибуток підприємств за 2015 рік в сумі 212050 грн.

Граничним строком подання податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік було 10 березня 2016 року.

Податкова декларація за вказаний період була подана позивачем до податкового органу 24 лютого 2016 року (показник податку на прибуток зазначений в сумі 212050 грн).

09 березня 2016 року позивачем подано до податкового органу уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за вказаний період, згідно з якою показник суми податку на прибуток зменшено до 10822 грн.

Цього ж дня відповідно до платіжного доручення від 09 березня 2016 року позивачем було сплачено зазначену у вказаній вище уточнюючій податковій декларації суму податку на прибуток підприємств в розмірі 10822 грн.

При цьому подання уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток не було повязане із зменшенням розміру грошового зобовязання, а було зумовлене внесенням змін до законодавства щодо порядку відображення та сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств.

Оскільки позивач своєчасно подав до податкового органу податкову декларацію з податку на прибуток, самостійно усунув виявлені в ній недоліки та подав уточнюючу декларацію в межах строку встановленого законом, а також сплатив податкове зобовязання до завершення граничного строку сплати такого зобовязання, дії відповідача щодо накладення на нього штрафу за порушення строку його сплати є протиправними.

Відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення вказаного позову.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі № 803/1156/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст судового рішення виготовлено 18 грудня 2017 року.