Справа № 826/14600/16
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2017-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 грудня 2017 року № 826/14600/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа проДеснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування постанов,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач-1) та Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач-2), за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві з урахуванням уточнених позовних вимог про:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача - 1 щодо неповідомлення позивача про відкриття виконавчого провадження №50587312 та подальших виконавчих дій по ньому;

- визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2016р. №50587312;

- визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.03.2016р. №50587312;

- визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 23.05.2016р. №50587312;

- визнання протиправною та скасування постанови про розшук майна боржника від 23.05.2016р. №50587312;

- визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника витрат у сумі 257,75грн. від 28.04.2017р. №50587312;

- визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.05.2017р. №53913178.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю відповідача - 1 та протиправністю прийняття оскаржуваних рішень у зв'язку з тим, що відповідачем - 1 не було повідомлено позивача про відкриття виконавчого провадження №50587312.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача - 1 проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав правомірності відкриття виконавчого провадження №50587312.

Представник відповідача - 2 та представник третьої особи будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надали.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві 23.03.2016р. відкрито виконавче провадження №50587312 з виконання виконавчого листа виданого Окружним адміністративним судом міста Києва від 05.02.2016р. у справі №826/12540/15 про стягнення з позивача (Боржник) на користь держави заборгованість з податку на доходи фізичних осіб у сумі 769 068,23грн.

Вказаною постановою зобов'язано Боржника виконати її самостійно у строк до семи днів.

23 березня 2016 року відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві також було прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №50587312, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 у межах суми стягнення 769 068,23грн.

23 травня 2016 року відповідачем - 1 прийнято постанову про стягнення виконавчого збору №50587312 у розмірі 76 906,82грн.

Крім того, 23.05.2016р. відповідачем - 1 прийнято постанову про розшук майна боржника №50587312.

Зазначені постанови направлені на адресу ОСОБА_1 (Боржник), яка вказана у виконавчому листі: АДРЕСА_1.

Відповідно до копії квитанції №777741 від 01.03.2017р. позивачем сплачено податкову заборгованість у розмірі 769 068,23грн.

Згідно платіжного доручення №5996 від 16.03.2017р. позивачем сплачено нараховану податковим органом пеню у розмірі 464 984,19грн. та згідно платіжного доручення від 18.04.2017р. позивачем сплачено нараховані штрафні санкції у розмірі 108 035,00грн.

В подальшому, відповідачем - 1 прийнято 28.04.2017р. постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №50587312 у розмірі 257,75грн., відповідно до якої витрати виконавчого провадження складають: обкладинка виконавчого провадження - 10,14грн., папір «Standart Maestro» - 51,83грн., заправка картриджа «WorkCentre» - 73,26грн., марки поштові - 70,00грн., конверти - 39,80грн., плата за завершене виконавче провадження - 12,72грн.

Вказана постанова направлена позивачу на адресу: АДРЕСА_2, 01010.

Постановою від 28.04.2017р. закінчено виконавче провадження №50587312 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

13 травня 2017 року відповідачем - 2 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №53913178 з виконання постанови №50587312 від 23.05.2016р. про стягнення на користь держави виконавчого збору у розмірі 76906,82грн.

Не погоджуючись з оскаржуваною бездіяльністю відповідача - 1 та з оскаржуваними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний адміністративний спір суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі по тексту - Закон України № 606-XIV, станом на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною першою статті 6 Закону № 606-ХІV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до частини другої статті 11 Закону № 606-ХІV державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Згідно з пунктами 1 та 7 частини другої статті 17 Закону № 606-ХІV відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи:

- виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті;

- постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ч. 3 ст. 25 Закону № 606-ХІV).

У той же час, частиною першою статті 18 Закону № 606-ХІV визначено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону № 606-ХІV виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Частиною першою статті 19 Закону № 606-ХІV визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника (ч. 2 ст. 19 Закону № 606-ХІV).

Згідно з частиною першою статті 20 Закону № 606-ХІV виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Частиною п'ятою статті 20 Закону № 606-ХІV визначено, що у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві 12.03.2016р. звернулась до відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції з заявою №919/9/26-52-17-42 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 05.02.2016р. у справі №826/12540/15.

У зазначеній заяві податковим органом указано адресу Боржника (ОСОБА_1.): АДРЕСА_1, 02217, РНОКПП НОМЕР_1.

Крім того, з копії виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва 05.02.2016р. у справі №826/12540/15, який міститься в матеріалах справи вбачається, що адреса Боржника (ОСОБА_1.): АДРЕСА_1, 02217, РНОКПП НОМЕР_1.

Матеріалами справи підтверджується, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2016р. №50587312 направлена на адресу Боржника, яка вказана у виконавчому листі Окружного адміністративного суду міста Києва 05.02.2016р. у справі №826/12540/15 та у заяві податкового органу від 12.03.2016р. №919/9/26-52-17-42.

Отже, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про відсутність бездіяльності Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо неповідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження №50587312 та подальших виконавчих дій по ньому та про правомірність прийняття постанови від 23.03.2016р. про відкриття виконавчого провадження №50587312, а тому в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача - 1 щодо неповідомлення позивача про відкриття виконавчого провадження №50587312 та подальших виконавчих дій по ньому та визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2016р. №50587312, має бути відмовлено.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.03.2016р. №50587312; про стягнення виконавчого збору від 23.05.2016р. №50587312; про розшук майна боржника від 23.05.2016р. №50587312, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 57 Закону № 606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 40 Закону № 606-ХІV у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документам про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами Національної поліції. Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи Національної поліції, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача. Витрати органів Національної поліції, пов'язані з розшуком боржника - фізичної особи, дитини за виконавчими документами про відібрання дитини або транспортних засобів боржника, стягуються з боржника за ухвалою суду. Витрати, пов'язані з організацією розшуку боржника - юридичної особи або іншого майна боржника, стягуються з боржника у порядку, встановленому цим Законом. Не звернення державного виконавця до суду у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, а також інші дії та бездіяльність державного виконавця, пов'язані з розшуком боржника або його майна, можуть бути оскаржені у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з статтею 28 Закону № 606-ХІV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, станом на момент прийняття постанови про стягнення виконавчого збору від 23.05.2016р. ОСОБА_1 в добровільному порядку та у строки встановлені постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2016р. не виконав вимоги виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2016р. у справі №826/12540/15.

Виконавчий лист Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2016р. у справі №826/12540/15 виконаний Боржником лише 01.03.2017р., що підтверджується копією квитанції №777741 на суму 769 068,23грн.

Отже, враховуючи все вищевикладене та беручи до уваги ту обставину, що судом визнано правомірною постанову про відкриття виконавчого провадження №50587312 від 23.03.2016р., суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.03.2016р. №50587312; про стягнення виконавчого збору від 23.05.2016р. №50587312; про розшук майна боржника від 23.05.2016р. №50587312, має бути відмовлено.

В частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення з боржника витрат у сумі 257,75грн. від 28.04.2017р. №50587312 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.05.2017р. №53913178, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VІІІ кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Як вбачається з постанови від 28.04.2017р. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №50587312 у розмірі 257,75грн., витрати виконавчого провадження складають: обкладинка виконавчого провадження - 10,14грн., папір «Standart Maestro» - 51,83грн., заправка картриджа «WorkCentre» - 73,26грн., марки поштові - 70,00грн., конверти - 39,80грн., плата за завершене виконавче провадження - 12,72грн.

Зазначена постанова направлена на нову адресу позивача: АДРЕСА_2, 01010.

Постановою Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 13 травня 2017 року відкрито виконавче провадження №53913178 з виконання постанови №50587312 від 23.05.2016р. про стягнення на користь держави виконавчого збору у розмірі 76906,82грн.

Зазначена постанова направлена на нову адресу позивача: АДРЕСА_2, 01010.

Позивач у добровільному порядку та у строки встановлені постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2016р. не виконав вимоги виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2016р. у справі №826/12540/15.

Направлення відповідачем - 1 оскаржуваних постанов у виконавчому провадженні №50587312 позивачу на адресу, яка вказана у виконавчому листі Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2016р. у справі №826/12540/15, за якою позивач фактично вже не проживає, не є самостійною підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних постанов.

Позивач не позбавлений був права повідомити суд у справі №826/12540/15 про зміну свого місця проживання чи місця реєстрації.

Отже, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 має бути відмовлено повністю.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Клименчук