Справа № 265/2828/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року справа №265/2828/17

Приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Компанієць І.Д., Ястребової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Гаражно-будівельного кооперативу "Східний-Авто-1" на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 20 липня 2017 року (повний текст складено 20 липня 2017 року в м. Маріуполі) у справі № 265/2828/17 (суддя І інстанції Костромітіна О.О.) за позовом Гаражно-будівельного кооперативу "Східний-Авто-1" до Маріупольської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, визнання незаконним та скасування договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Гаражно-будівельний кооператив "Східний-Авто 1" звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання незаконним, скасування рішення суб'єкта владних повноважень та визнання незаконним та скасування договору оренди земельної ділянки, третя особа: ОСОБА_1.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, третьою особою ОСОБА_1 було заявлено клопотання про закриття провадження у справі, оскільки даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а не адміністративного судочинства у зв'язку з тим, що дані позовні вимоги виникають із земельних відносин та однією із сторін є фізична особа.

Однак, позивач заперечував проти закриття провадження по справі, мотивує тим, що даний спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки визнаються незаконними рішення суб'єкта владних повноважень, які були підставою для укладання договору оренди землі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 20 липня 2017 року у справі № 265/2828/17 провадження по справі за адміністративним позовом Гаражно-будівельного кооперативу "Східний-Авто 1" було закрито.

Ухвала мотивована тим, що у відносинах, які склалися між сторонами, позивач, відповідач та третя особа діяли як учасники договірних правовідносин, а також те, що за змістом статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) спори, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні договорів розглядаються в порядку господарського чи цивільного судочинства, в залежності від суб'єктного складу учасників та враховуючи суб'єктний склад сторін суд дійшов до висновку, що дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами ГПК України, а не нормами, визначеними ЦПК України, внаслідок чого частково задовольнив клопотання.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що всупереч Конституції України, відповідач розпорядився віддати в оренду на 10 років дахи гаражів, а не землю, тобто відповідач незаконно розпорядився майном апелянта та не виконав рішення ВССУ №6-15470/св14 від 17.09.2014, а також Закон України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України (в редакції, що діяла на час ухвалення місцевим судом оскаржуваного рішення), суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічні норми містять приписи п.1 ч.1 ст. 238 КАС України в редакції, що набрала чинності з 15 грудня 2017 року.

З вимог адміністративного позову вбачається, що позивач просив визнати незаконними та скасувати рішення Маріуполсьької міської ради за № 6/38-4378 від 28.03.2014, №6/43-5125 п.22 (Про дозвіл розробки проекту землеустрою за відводом земельної ділянки по вул. Київській, 51-б в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя підприємцю ОСОБА_1, ГБК «Східний 1», а також договір оренди земельної ділянки 0,327 Га за адресою м. Маріуполь, вулиця Київська, 51-б, укладеного між Маріуполською міською радою та ГБК «Східний-авто-1» та ФОП ОСОБА_1

Частиною другою статті 2 КАС України (в редакції, що діяла на час ухвалення місцевим судом оскаржуваного рішення) передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України (в редакції, що діяла на час ухвалення місцевим судом оскаржуваного рішення) компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України в редакції, що діяла на час ухвалення місцевим судом оскаржуваного рішення).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому відповідно до пунктів 1 та 6 частини першої статті 12 ГПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення місцевим судом оскаржуваного рішення) господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, а також справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України (в редакції, що набрала чинності з 15.12.2017) передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Оскаржувані рішення Маріупольської міської влади є формою волевиявлення як орендодавця на зміну у майбутньому правовідносин сторін, які відповідно до закону врегульовані відповідним договором оренди земельної ділянки. Ці рішення не мають самостійного характеру та були реалізовані лише шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

З урахуванням того, що у відносинах, які склалися між сторонами, позивач, відповідач та третя особа діяли як учасники договірних правовідносин, а також те, що за змістом статті 12 ГПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення місцевим судом оскаржуваного рішення) спори, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні договорів розглядаються в порядку господарського судочинства, та враховуючи суб'єктний склад сторін колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами ГПК України.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

На підставі викладеного, місцевий суд дійшов вірного висновку, що ця справа не належить до юрисдикції адміністративних судів та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 316 КАС України (в редакції, що набрала чинності з 15 грудня 2017 року) визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального права і не може бути скасована з підстав, що наведені в апеляційній скарзі, ухвала суду є законною і обґрунтованою, доводи апеляційної скарги висновки викладені в судовому рішенні не спростовуються, підстави для скасування відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Гаражно-будівельного кооперативу "Східний-Авто-1" - залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 20 липня 2017 року у справі № 265/2828/17 за позовом Гаражно-будівельного кооперативу "Східний-Авто-1" до Маріупольської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, визнання незаконним та скасування договору оренди земельної ділянки - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді І.Д.Компанієць

Л.В.Ястребова