Справа № 449/1088/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11708/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону УПП у м. Хмельницькому ДПП капрала поліції ОСОБА_1 на постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2017 року (суддя Гуняк О.Я., м. Перемишляни, час ухвалення 11:53) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти №1 батальйону УПП у м. Хмельницькому ДПП ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

26 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до поліцейського роти №1 батальйону УПП у м. Хмельницькому ДПП ОСОБА_1, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення серія АР №918350 від 15 вересня 2017 року поліцейського роти №1 батальйону УПП у м. Хмельницькому ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн..

Постановою від 31 жовтня 2017 року Перемишлянський районний суд Львівської області позов задовольнив.

Визнав незаконною та скасував постанову серії АР № 918350 від 15 вересня 2017 року, винесену поліцейським роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому ОСОБА_1, про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно - ОСОБА_2 закрив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, інспектор роти №1 батальйону УПП у м. Хмельницькому ДПП капрала поліції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що відповідно до п. 1 розділу 8 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Беручи до уваги дорожню обстановку на 213 км. а/д М-12 «Стрий-Знам'янка» перед постом «Війтівці» в напрямку м. Тернополя на проїзній частині нанесена вузька суцільна лінія дорожньої розмітки 1.1 (Додаток 2). При цьому на вказаній ділянці дороги в чотирьох місцях є чотири технологічні розриви для виїзду на проїзну частину з прилеглих доріг. Проте, в місцях даних розривів жодним чином не дозволяється здійснювати обгін. Вказані обставини підтверджуються матеріалами фото-фіксації (Додаток 1, фотознімок №1).

Крім того, на узбіччі встановлено попереджувальний знак 1.32 «Пішохідний перехід» та далі встановлений інформаційно-вказівний знак 5.35.1. «Пішохідний перехід». Відповідно до п.14.6 (в) ПДР України обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Проте, незважаючи на дорожню розмітку та дорожні знаки, які згідно із п. 8.1 ПДР України регулюють дорожній рух, позивач здійснив маневр обгону, при цьому перетнув суцільну горизонтальну лінію дорожньої розмітки 1.1.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до постанови серії АР №918350 від 15 вересня 2017 року, винесеної інспектором патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, позивач - ОСОБА_2 15.09.2017 року, керуючи транспортним засобом марки CHERY AMYLET д.н.з. НОМЕР_1, рухався по автодорозі та біля смт. Війтівці Хмельницької області здійснив обгін транспортного засобу у забороненому місці, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України.

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази скоєння позивачем правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ч. 3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

За приписами частин 2 та 4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

Між тим, суд зазначає, щодо обов'язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення в свою чергу має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, обов'язок доведення правомірності прийнятого ним рішення покладається саме на відповідача.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем до матеріалів справи не надано доказів, зокрема, відсутні покази свідків чи відеозапис, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого п. 8.5.1 ПДР України, а саме перетину лінії горизонтальної дорожньої розмітки «Вузька суцільна лінія»

Фактично матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про порушення позивачем правил дорожнього руху, факт правопорушення зафіксовано лише в постанові серії АР №918350 від 15 вересня 2017 року та рапорті.

В свою чергу, згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, у відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В матеріалах справи відсутні докази вчинення позивачем правопорушення, зазначене не підтверджується і записами з нагрудної камери, наданими відповідачем. Колегія суддів також зазначає, що посилання апелянта на рапорти інспектора не є належним доказом по справі, оскільки інспектор є не безсторонньою особою, а рапорт не є доказом у справі у розумінні ст. 251 КУпАП. Інших доказів які б підтверджували позицію апелянта до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що постанова інспектора патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 серії АР №918350 від 15 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, є необґрунтованою та прийнятою з порушенням норм КУпАП, без з'ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Зі змісту резолютивної частини оскаржуваної постанови суду першої інстанції від 31.10.2017 року, вбачається, що суд вирішив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_2, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Разом з тим, позивач не заявляв такої позовної вимоги, тобто у заявленому адміністративному позові не просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення,.

З цього приводу, суд апеляційної інстанції також зазначає про те, що

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями статей 287, 288 КУпАП регламентовано право особи, щодо якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, оскаржити її до суду.

При цьому, відповідно до ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, у справах про адміністративні правопорушення судом перевіряється правомірність рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, яким було здійснено притягнення особи до адміністративної відповідальності, та приймається відповідне рішення щодо правомірності/протиправності таких дій (бездіяльності) та наявності правових підстав для скасування вказаного рішення.

Оскільки способом захисту прав та інтересів особи у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у адміністративній справі належить до компетенції органу, який відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення наділений таким правом, у даному випадку це відноситься до компетенції відповідача, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки такий спосіб захисту порушеного права не передбачений чинним законодавством.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В решті постанова суду підлягає залишенню без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.

Керуючись статтями 229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону УПП у м. Хмельницькому ДПП капрала поліції ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2017 року у справі № 449/1088/17 в частині закриття провадження - скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_3