Справа № 804/6222/17
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2017-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2017 р. Справа № 804/6222/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В. одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби
до Відділу примусового виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного територіального управління
юстиції у Дніпропетровській області
про скасування постанов, -
Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просить: скасувати постанову старшого виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Клименко Н.О. про відкриття виконавчого провадження №53193406 від 27.12.2016р. та постанову від 05.09.2017р. про стягнення з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби витрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.09.2017р. позивачем отримано постанови від 05.09.2017р. у виконавчому провадженні № 53193406 старшого державного виконавця Клименко Н.О. про заміну боржника у виконавчому провадженні №53193406 та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження за проведення виконавчих дій у розмірі 51,0 грн. Позивач вважає дані постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що позов підтримує, додаткових пояснень та доказів, відмінних від тих, що містяться у матеріалах справи не має, проти розгляду в порядку письмового провадження не заперечував.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи у судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення відповідно до яких просив суд у задоволенні позову відмовити та зазначив про розгляд справи без участі його представника.
У відповідності до ч. 4 ст. 122 ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
СДПІ у м. Дніпропетровську не погодилася з таким рішенням та у строки, визначені ст. 187 КАС України, подано апеляційну скаргу.
Проте, у зв'язку із тим, що 31.10.2016р. СДПІ у м. Дніпропетровську було вилучено з мережі як розпорядника коштів державного бюджету та перенесено всі видатки на Офіс великих платників податків ДФС сплатити за подання цієї апеляційної скарги скаржник змоги не мав та був вимушений клопотати перед судом про відстрочення сплати судового збору.
Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом задоволено дане клопотання, проте до винесення рішення відповідного фінансування не надійшло та цей судовий збір сплачено не було.
На підставі вищезазначеної ухвали Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист, який надіслано для примусового виконання до відділу примусового виконане рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровське області.
Позивач зазначив, що листом № 624/9/28-01-10-11 від 17.01.2017р. начальнику відділу примусового виконання рішень УДВС головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повідомлено про відсутність у боржника майна та коштів, зазначено про порушення порядку виконання судового рішення, де боржником є державний орган.
03.02.2017р. листом № 667/9/28-01-10-32 позивач повідомив начальника відділу примусового виконання рішень УДВС головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звернення до суду з приводу заміни сторони виконавчого провадження та проханням зупинити вчинення виконавчих дій, у зв'язку з цим повторно просив розглянути питання повернення виконавчого документу без виконання.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2017р. заяву СДПІ у м. Дніпропетровську задоволено частково, замінено боржника з СДПІ у м Дніпропетровська на Офіс великих платників податків ДФС.
05.09.2017р. старшим державним виконавцем Відділу Клименко Н.О. винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 51 грн., яку направлено боржнику.
Позивач не погоджується з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження №53193406 від 27.12.2016р. та постанови від 05.09.2017р. про стягнення з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби витрат, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з ч. 3 ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа), виконавчий лист про стягнення судового збору надсилається судом до органу державної виконавчої служби.
Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Відповідно до п. 2 Розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.
Також, наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» визначено види та розміри витрат виконавчого провадження, до яких належать: 1) виготовлення документів виконавчого провадження (папір;копіювання, друк документів;канцтовари), 2) пересилання документів виконавчого провадження (конверти;знаки поштової оплати (марки);послуги маркувальної машини;послуги поштового зв'язку), 3) послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій (експертів;зберігачів;перекладачів;суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій), 4) послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум, 5) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини, 6) послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці,7) банківські послуги при операціях з іноземною валютою, 8) сплата судового збору, 9) плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, 10) інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.
Відповідно до розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження»,розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта». Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати. Відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п'яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження. Розміри витрат виконавчого провадження, які стягнуті до проведення процедури закупівлі відповідних товарів і послуг, визначаються на підставі вартості раніше придбаних товарів і послуг.
Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 24 березня 2017 № 954/5 «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження» установлено плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження у розмірі 51,00 грн. за кожне відкрите виконавче провадження.
Позивачем не надано суду доказів добровільного виконання постанови суду без участі відповідача, а тому винесені відповідачем постанови є такими що ґрунтуються на Законі.
Суд зазначає, що закон не покладає на державного або приватного виконавця документально фіксувати здійснення витрат виконавчого провадження та надавати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.
За таких обставин, суд вважає, що відповідачем було дотримано вимоги ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» і правомірно винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №53193406 від 27.12.2016р. та постанову від 05.09.2017р. про стягнення з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби витрат.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 КАС України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 94, 122, 128,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 01.12.2017р. Помічник судді З оригіналом згідно Помічник судді М.В. Дєєв І.В. Калита І.В. Калита