Справа № 1802/905/2012
Суддя: Куцан В. М.
Дата ухвалення: 2012-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 1802/905/2012
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2012 року Буринський районний суд Сумської області в складі

головуючого судді Куцан В. М.

при секретарі Кошелєва Н. В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого державного іспектора з охорони навколишнього середовища Державної екологічної інспекції в Сумській області ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що 06.04.2012 року відповідачем на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. за ст.ст. 53,53-1 КУпАП, по факту нецільового використання землі та самовільного зайняття землі. Посилаючись на те, що вказаних правопорушень не вчиняв, відповідач не дав належної оцінки представлених йому документів, які посвідчували його право на використання земельної ділянки, при цьому діяв не обєктивно та упереджено, а тому прийняв незаконну постанову, яку просив скасувати та визнати його дії, в частині проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, протиправними.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги уточнив, просив визнати постанову від 10.04.2012 року №000180 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. протиправною та скасувати. Також повідомив, що на законних підставах користується спірною земельною ділянкою, оскільки є відповідні рішення сільської ради про їх передачу в його користування. При цьому вже з 2011 року він намагається отримати Держаний акт на землю, була виготовлена технічна документація із землеустрою, яка до теперішнього часу залишається не затвердженою відповідними органами.

Відповідач про розгляд справи повідомлений в судове засідання не явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Суд визнав можливим розгляд справи провести за наявними доказами.

Вислухавши пояснення позивача та доводи його представника ОСОБА_2 дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі ст. 9 КАС України, суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України (ст.19 Коституції).

В судовому засіданні встановлено, що 10.04.2012 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.53 та ст.53-1 КУпАП, згідно якого останній, 06.04.2012 року о 13 год. 30 хв. використовує земельну ділянку за адресою с. Слобода, вул. Солдатенка,50 навпроти своєї садиби без відповідних правовстановлюючих документів, тобто має місце факт самовільного зайняття земельної ділянки. Крім того, на зазначеній земельній ділянці зберігається сільськогосподарська техніка, що є нецільове використання земель, чим порушено ст.ст.78,96,125,126 Земельного Кодексу України.

Постановою серії №000180 від 10.04.2012 року, винесеною державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Сумської області ОСОБА_3 позивач визнаний винним у вчиненні вказаних правопорушень і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно- правових нормах сукупність ознак, які визначають суспільну небезпеку, винність і протиправність діяння, що тягне застосування адміністративно-правових санкцій і відрізняють це діяння від інших видів правопорушень.

Сттатею 53 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил використання земель, зокрема, використання земель не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення, проектування, будівництво, введення в дію обєктів, які негативно впливають на стан земель, неправильна експлуатація, знищення або пошодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень.

Стаття 53-1 цього ж Кодексу встановлює відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користуання та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (редакція статті від 05.03.2009 року).

У відповідності до ст. 126 ЗК України, - документами, що посвідчують право власності і право постійного користування земельною ділянкою є державні акти, форма яких затверджується Кабінетом міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачені обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України, - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з постанови відповідача про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 від 10.04.2012 року змістом адміністративного правопорушення є використання позивачем земельної ділянки біля свого господарства в с. Слобода, вул. Солдатенка,50 без правовстанолюючого документу, тобто має місце факт самовільного зайняття земельної ділянки, а також зберігання на цій земельній ділянці сільськогосподарської техніки, що є нецільове використання земель.

Однак при цьому відповідачем не надано оцінки запереченням позивача, що він використовував вказану земельну ділянку на законних підтавах.

Зокрема рішенням виконавчого комітету Слобідської сільської ради Буринського району від 31.07.1993 року ОСОБА_1 передана у приватну власність та постійне користування земельна ділянка площею 0,63 га в с. Слобода, вул. Солдатенка,50, з яких 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, а 0,03 га для обслуговування будинку.

Рішенням цього ж виконавчого органу Слобідської сілської ради №51 від 30.08.1998 року позивачу додатково надано для постійного користування земельну ділянку, з урахуванням пустуючих місць та земельної ділянки що він вже має, і загальна площа земельної ділянки, що перебуває у його постійному користуванні, зазначена в розмірі 0,96 га. При цьому землевпоряднику сільської ради було доручено внести відповідні зміни до кадастрової книги та погосподарських книг.

З технічної документації із землеустрою вбачається, що 31.08.2011 року було складено акт про погодження (встановлення), закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на передачу межових знаків ОСОБА_1 за адресою с. Слобода, вул. Солдатенка,50, до якого додані кадастрові плани.

В частині першій статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 року №963-IV дано визначення поняття самовільного зайняття земельних ділянок це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, схеми земельної ділянки, оскаржуємої постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, відвідповідачем взагалі не надано оцінку доказам наведеним ОСОБА_1 щодо правомірного використання земельної ділянки на підставі вищезазначених рішень органу місцевого самоврядування, тому його висновки про наявність складу правопорушення в діях позивача є хибними. Для правильного вирішення справи слід було встановити більш повно всі обставини, щодо наявності обєктивної та субєктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.ст.53,53-1 КпАП України. Зокрема, вирішуючи питання наявності вини в діях ОСОБА_1 відповідач належним чином не встановив обставини використання ним земельної ділянки, її розмір та фактичне розташування, оскільки при наявності вказаних рішень виконавчого комітету Слобідської сільської ради, заперечення позивача по суті інкримінуємих йому дій є слушними і підлягали додаткової перевірки з врахуванням пункту 7 Перехідних положень ЗК України, відповідно до якого громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тумчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. При цьому обєктивна сторона правопорушення передбаченог ст.53 КУпАП взагалі залишилася не розкритою, оскільки з оскаржуємої постанови неможливо зрозуміти яке ж фактично цільове призначення земельної ділянки, що використовує позивач.

Відповідно до вимог ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проводячи оцінку доказів, на які послався відповідач, як на підставу прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність даних, які б безспірно свідчили про наявність вини позивача у скоєнні вищевказаних правопорушеннь.

Відповідно до частини першої ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи, в підтвердження того, що ОСОБА_1 належним чином запрошувався для розгляду справи про адміністративне правопорушення міститься письмове повідомлення без номеру, датоване 06.04.2012 року про розгляд справи 10.04.2012 року о 9-й годині. Проте, суд не може прийняти це за належний доказ повідомлення, оскільки відповідачем не надано доказів, на розгляд якої саме справи викликався позивач, так як протокол про притягнення останнього до адміністративної відповідальності був складений лише 10.04.2012 року і в цей же день винесена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення. Вказані обставини, а також розгляд адміністративної справи фактично відразу після складання адміністративного протоколу, без надання можливості позивачу надати додаткові докази своєї невинуватості, вказує на упередженість з боку відповідача та порушення прав особи, яка притягується до адміністратиної відповідальності передбачених ст.268 КУпАП.

Частиною 1 статті 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності за законом...

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із змісту ст.8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином перевіряючи, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, прийняте відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд додатково констатує необгрунтованість та упередженість, відсутність розсудливості відповідача при прийняті оскаржуваного рішення. Зокрема, це стосується і розміру адміністративного штрафу, який визначений відповідачем без будь-якого обгрунтування та врахування пложень ч.2 ст.36 КУпАП, за яким якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою собою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Наявні у справі матеріали не містять беззаперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість позивача в порушенні ст.ст.78,96,125 та 126 ЗК України, а тому постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.2, 8-12, 71, 159-163 КАС України, ст.ст.7,9, 245,247, 251, 254,256,293 КУпАП, суд,-

постановив:

Позов задовольнити.

Постанову старшого державного інспектора з охорони навколишнього середовища Державної екологічної інспекції в Сумській області ОСОБА_3 від 10 квітня 2012 №000180 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень на ОСОБА_1 за ст.ст.53,53-1 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Повний текст постанови виготовлено 07.07.2012 року.