Справа № 758/8383/17
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 758/8383/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Ларіонова Н.М. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на постанову Подільського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача, щодо відмови у перерахунку пенсії оформленої листом від 27.04.2017 р. та зобов'язати провести перерахунок та виплату пенсії позивачу, з урахуванням, зазначених у довідці про грошове забезпечення, виданій Києво-Святошинською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 27.03.2017 р. № 1933/Д/10-13-05-33, додаткових видів грошового забезпечення, а саме: сум матеріальної допомоги та відпустки з 25.03.2017 р.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 25 березня 2017 року перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ у Київській області та одержує пенсію за вислугу років за нормами ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_3, пенсія йому нарахована відповідно до грошового атестату №2 та довідки про додаткові види грошового забезпечення, виданій Києво-Святошинською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 27.03.2017 р. № 1933/Д/10-13-05-33.

Як вбачається з вказаної довідки, у ній зазначені всі виплати, які мали місце перед звільненням зі служби позивача, в тому числі і суми матеріальної допомоги та відпустки.

06 квітня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з тим, що при обчисленні пенсії пенсійним органом не враховано виплачені йому одноразові додаткові види грошового забезпечення, а саме: сум матеріальної допомоги та відпустки, зазначених у довідці про грошове забезпечення, виданій Києво-Святошинською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 27.03.2017 р. № 1933/Д/10-13-05-33.

Листом від 27 квітня 2017 року ГУ ПФУ у Київській області повідомив позивача, що його пенсія розраховувалася відповідно до вимог чинного законодавства та, оскільки суми матеріальної допомоги та відпустки не відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що можуть бути враховані для обчислення пенсії, то і включення їх до грошового забезпечення при обчисленні пенсії немає підстав.

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_3 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з того, що отримані позивачем суми матеріальної допомоги та відпустки відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підлягають обов'язковому включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії за вислугою років.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Згідно з ч. З ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» передбачено, що пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

При цьому, Постановою № 1294 впорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (п. 3).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей»), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби та винагорода за тривалість безперервної військової служби.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (ч. 1 ст. 10-1).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою № 1294 та Інструкцією № 260, відповідно до яких розмір грошової допомоги на оздоровлення обчислюється з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, на які військовослужбовець має право згідно із законодавством на день вибуття у щорічну основну відпустку (відповідну її частину) (пп. 3 п. 5 Постанови № 1294, пп. 30.4 п. 30 розділу XXX Інструкції № 260).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (пп. 3 п. 5 Постанови № 1294, пп.пп. 33.1, 33.3 п. 33 розділу XXXIII Інструкції № 260).

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців та повинні були бути враховані при визначенні розміру грошового забезпечення для призначення пенсії позивача, за умови сплати з них страхових внесків.

Наведене свідчить про те, що позивач має право на отримання пенсії, обчисленої відповідно до статті 43 Закону N 2262-ХІІ, з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, сум грошового забезпечення (доходу), з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, які він отримував під час проходження служби.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

З підстав вище викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області - залишити без задоволення, а постанову Подільського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 22.12.2017.