Справа № 200/8772/17(2-а/200/852/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2017 рокусправа № 200/8772/17(2-а/200/852/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Кругового О.О.

судді: Шлай А.В. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Дніпра

на постанову Бабушкінського районного суду від 03 липня 2017 року (суддя суду першої інстанції ОСОБА_1Ю.), ухвалену в м. Дніпро, в порядку скороченого провадження, у справі за позовом ОСОБА_2 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Дніпра про зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

29 травня 2017 року ОСОБА_2 через свого представника звернулась до суду з адміністративним позовом про поновлення виплати пенсії за віком з 20.03.2015 року шляхом призначення її знову, відповідно до норм ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в матеріалах справи, з проведенням індексації в компенсації втрати частини доходу.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивачу було протиправно припинено виплату пенсії у звязку з виїздом закордон, на її звернення про поновлення виплати пенсії відповідачем було надано відмову у поновленні пенсії. Позивач вважає, що відповідачем при винесенні відмови в поновленні пенсії порушено її права та законі інтереси, зокрема право на соціальний захист.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2017 року адміністративний позов задоволено частково: зобов'язано Центральне обєднане управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпрі поновити виплату пенсії ОСОБА_3, на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі, з 01.09.2015 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що поновлення виплати пенсії здійснює лише на підстав особисто поданої заяви за наявності документу, що посвідчує особу на території України, а також місце проживання на території юрисдикції відповідного територіального органу Пенсійного фонду України. Оскільки позивачами не було надано паспорту громадян України разом з заявою про поновлення виплати пенсії, підстави для прийняття рішення про поновлення виплати пенсії із усіма надбавками у відповідача були відсутні. Також, відповідач звертає увагу на те, що право на поновлення виплати пенсії може виникати в особи лише з моменту подання відповідної заяви. Із заявами про поновлення виплати пенсії позивачі звернулись в грудня 2016 року, відтак, суд дійшов необґрунтованого висновку про можливість поновлення виплати пенсії позивачам з 01.09.2015 року. Відповідач зазначає, що адміністративний позов подано поза межами строків визначених ст. 99, 100 КАС України. Про порушення позивачем строку звернення до суду відповідач наголошував і в суді першої інстанції заперечуючи проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10.04.2007 року позивача було переведено на пенсію за віком.

29.03.2011 року позивач отримувала пенсію до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність»

05.02.2015 року позивачем була подана заява про припинення виплати пенсії у звязку з виїздом на постійне місце проживання за кордон. В звязку з чим, позивачу була виплачена пенсія за 6 місяців наперед по 31.08.2015 року, як це передбачено ч.2 ст. 92 закону України «Про пенсійне забезпечення», та припинено виплату пенсії на час перебування позивача за кордоном.

27.12.2016 року позивач через свого представника, звернулась до відповідача про поновлення раніше призначеної пенсії за віком.

Листом від 10.01.2017 року за вих. № Ф96-16 позивачу була надана відповідь, в якій було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки чинним законодавством не передбачено поновлення виплати пенсії за довіреністю, а також, що між Україною та державою Ізраїль договору щодо пенсійного забезпечення на теперішній час не укладено.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови в поновленні пенсії протиправними позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на поновлення виплати пенсії з дня її зупинення.

Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір між сторонами виходить із наступного.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.92 Закону України Про пенсійне забезпечення, який регулював правовідносини на момент виїзду позивача за кордон, громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються. Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачувались тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 якого, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 51 вказаного Закону, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N25-рп/2009 визнано неконституційними положення п.2 ст. 49 та друге речення ст. 51 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, виходячи із чинного пенсійного законодавства, особа має право на отримання заробленої та призначеної пенсії незалежно від місця її проживання.

За приписами ст. 44 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», перерахунок та поновлення виплати пенсії здійснюється на підставі особисто поданої пенсіонером заяви, також, заяву про перерахунок та поновлення виплати пенсії може бути подано пенсіонером через свого повноважного представника.

Позивачами в грудні 2016 року було використано своє право на звернення за поновленням виплати пенсії через свого представника ОСОБА_4.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про достатність підстав для поновлення виплати пенсії позивачу.

Між тим, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що адміністративний позов у даній справі заявлено поза межами строку визначеного КАС України.

Так, з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». З цього часу орган ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Водночас у постановах від 8 грудня 2015 року, 16 березня 2016 року (справи №№ 21-5440а15, 21-5653а15, 21-175а16 відповідно) Верховний Суд України, переглядаючи рішення суду касаційної інстанції у справах зазначеної категорії за заявами, в яких, крім іншого, йшлося про усунення розбіжностей у застосуванні законодавства, що регламентує строки звернення до адміністративного суду, вказав на те, що ці спори мають вирішуватися з урахуванням вимог статей 99 та 100 КАС.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України ( в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.( аналогічні приписи містить ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України в редакції від 15.12.2017 року)

Згідно з ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням того, що позивачем не наведено суду поважних підстав пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 за період по 28.11.2016 року, включно мають бути залишені без розгляду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність часткового скасування постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2017 року в частині вимог позивача про поновлення виплати пенсії по 28.11.2017 року, включно, позовні вимоги в цій частині слід залишити без розгляду, в іншій частині постанову суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 123, ч. 3 ст. 243, ст. 240, ст.308,ст. 310, ст. 315, ст. 319 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2017 року у справі №200/8772/17 (2а/200/852/17) скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 за період 01 вересня 2015 року по 28 листопада 2016 року, включно, та позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2017 року у справі №200/8772/17 (2а/200/852/17) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 22 грудня 2017 року.

Головуючий суддя: О.О. Круговий

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук