Справа № 826/13689/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 листопада 2017 року 11:36 № 826/13689/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Маруліної Л.О., суддів Кузьменко А.І., Добрівської Н.А., за участі секретаря судового засідання Щербань Є.В., у відкритому судовому засіданні вирішив адміністративну справу

за позовом Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення від 04.01.2017 року, зобов'язання вчинити дії,

за участю представників сторін :

представника позивача: Левченка Д.Ю.(довіреність №22 від 18.01.2017 р.),

представника відповідача Петричук І.М.(довіреність №99-99-11-17/152 від 20.10.2017 р.);

встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ДП «НЕК «Укренерго») до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС) про визнання протиправним та скасування рішення від 04.01.2017 року, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 р. відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

В попередньому судовому засіданні 08.11.2017 р. представником позивача позов підтримано. Відповідач явку свого представника не забезпечив, про судове засідання повідомлений належним чином. Заяв та клопотань до суду не надходило.

Судом ухвалено закінчити підготовче провадження та призначити розгляд справи у складі колегії суддів.

У судовому засіданні 23.11.2017 р. представником відповідача заявлено усне клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі ст. 100 КАС, обґрунтовуючи пропущенням позивачем строку звернення до суду. Представник позивача проти клопотання заперечив, мотивувавши тим, що днем з якого обчислюється строк, коли позивач дізнався про порушення своїх інтересів, це день повторного звернення позивача до ДФС України, а саме 16.05.2017 р..

Колегія суддів порадившись на місці ухвалила розпочати розгляд справи по суті та вирішити клопотання про залишення позовної заяви без розгляду під час розгляду справи по суті.

Представником позивача позов підтримано. Позовні вимоги вмотивовано тим, що відповідачем не надано належної податкової консультації позивачу на поставлене питання, яке міститься у запиті від 09.12.2016 р..

Відповідач проти позову заперечив, вважає вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Звертає увагу на те, що запит, наданий позивачем до ДФС України, не відповідає вимогам Податкового Кодексу України щодо звернення у письмовій формі платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації.

Дослідивши наявні матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що ДП «НЕК «Укренерго» звернулося до ДФС з запитом № 08/08-1/13899 від 09.12.2016 р., до якого долучено копію квитанції №1 на 1-му аркуші.

Листом ДФС про надання інформації №23/6/99-99-12-03-01-15 від 04.01.2017 р. позивачу надано відповідь стосовно реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної, складеної після спливу 1095 днів, в якому зазначено, що реєстрація розрахунку коригування до податкової накладної, здійснюється з урахуванням строків давності, визначених ст.102 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

16.05.2017 р. ДП «НЕК «Укренерго» звернувся до відповідача із повторним запитом № 01/5234 «Щодо реєстрації РК, що виписані до ПН з датою складання та реєстрації в ЄРПН більше 1095 днів» із проханням детальніше розглянути запит позивача від 09.12.2016 р. з урахуванням уточнень в цьому листі.

У відповідь на лист позивача, ДФС України 30.06.2016 р. листом №14137/16/99-99-12-03-01-15 повідомлено, що відповідно до ст.102 ПК, строк давності складає 1095 днів.

Вважаючи вказану податкову консультацію такою, що не відповідає положенням податкового законодавства, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши сторін, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI.

Згідно з п. 14.1.172 ст. 14 ПК України, податкова консультація - допомога контролюючого органу, конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акту з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за спрямуванням яких покладено на такий контролюючий орган.

Пунктом 2 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 р. № 236 (далі - Положення) визначено, що ДФС України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до підпункту 33 пункту 4 Положення, ДФС України надає консультації відповідно до Податкового та Митного кодексів України, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Абзацами 1-3 пункту 52.1. ст. 52 ПК України передбачено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі повинно містити:

- найменування для юридичної особи або прізвище, ім'я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв'язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні;

- код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті);

- зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації;

- підпис платника податків;

- дату підписання звернення.

На звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначеним у цьому пункті, податкова консультація не надається, а надсилається відповідь у порядку та строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян".

Стаття 91 Цивільного Кодексу України закріплює, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати тільки людині. Отже у контексті ст. 91 та ст. 8 "Аналогія" Цивільного Кодексу України вбачається що юридична особа має право не тільки на отримання інформації, але отримання інформації у строки що передбачені для громадян України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Пунктом 192 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р. №1242, встановлено, що документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів з моменту реєстрації документа в установі, до якої надійшов документ.

З огляду на викладені законодавчі положення вбачається, що податкова консультація надається контролюючими органами у межах їхньої компетенції з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган, виходячи з норм або змісту відповідного податку чи збору.

Виходячи з системного аналізу зазначених норм, дослідженню підлягають обставини щодо дотримання як письмової форми звернення так і по суті постановлених питань у зверненні про надання податкової консультації та викладених у податковій консультації відповідей.

Колегією суддів встановлено, що позивач звернувся до ДФС України із запитом № 08/08-1/13899 від 09.12.2016 р. в якому просить "...терміново надати платнику податку ДП «НЕК «Укренерго» технічну можливість в програмному забезпеченні серверу ДФС України здійснювати реєстрацію розрахунків коригування до податкових накладних, які виписані та зареєстровані більше ніж 1095 днів". З огляду на викладене, колегія судів дійшла до висновку, що позивачу необхідна допомога в технічному питанні, а не консультація стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акту з питань адміністрування податків чи зборів, як передбачає п.14.1.172 ст. 14 ПК України

З огляду на встановлене, відповідь «Про надання інформації» №23/6/99-99-12-03-01-15 від 04.01.2017 р. ДФС України надано в межах і в строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян», оскільки зміст звернення позивача відповідачем не розцінено як звернення про надання податкової консультації в порядку п.52.1 ст.52 ПК України.

Проте позивач, вважаючи, що ДФС України не розглянуто запит ДП «НЕК «Укренерго» від 09.12.2016 р. №08/08-1/13899 в межах Податкового кодексу України, звернувся із повторним запитом від 16.05.2017 р. №01/5234 «Щодо реєстрації РК, що виписані до ПН з датою складання та реєстрації в ЄРПН більше 1095 днів», в якому просив повторно розглянути запит від 09.12.2016 р. №08/08-1/13899 з урахуванням уточнень в цьому листі для надання відповіді щодо можливості реєстрації розрахунків коригування в ЄРПН до податкових накладних, що виписані та зареєстровані в ЄРПН більше ніж 1095 днів з дня виписки такого розрахунку коригування відповідно до вимог ст. 192 ПК України та умов договору. Проте, до звернення жодних документів не долучено.

Відповідачем листом «Про надання інформації» № 14137/6/99-99-12-03-01-15 від 30.06.2017 р. надано відповідь на повторний запит в межах Закону України "Про звернення громадян".

Колегія суддів дійшла висновку що звернення позивача №08/08-1/13899 від 09.12.2016 р. та №01/5234 від 16.05.2017 р. не відповідають вимогам, встановленим для звернення про податкову консультацію в порядку ПК України, внаслідок чого, у відповідача не виникло обов'язку надавати податкову консультацію.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправною та скасування податкової консультації Державної фіскальної служби України № 23/6/99-99-12-03-01-15 від 04.01.2017 р. не підлягає задоволенню.

Оскільки судом не встановлено порушень з боку відповідача в частині надання неналежної податкової консультації, позовна вимога щодо зобов'язання ДФС України надати нову податкову консультацію не підлягає задоволенню.

Таким чином, на підставі встановлених фактичних обставин справи, суті позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про те, що в даній адміністративній справі позивачем не доведено існування факту порушення його законних прав та інтересів, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Вирішуючи клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду суд дійшов до наступних висновків.

Згідно із частинами першою та другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли особа дізналась про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Згідно із статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

При цьому, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Судом встановлено, що ДП «НЕК «Укренерго» подано запит 09.12.2016 р. до ДФС України, на який отримано відповідь 30.01.2017 р. відповідно до листа «Про надання інформації» від 04.01.2017р. №23/6/99-99-12-03-01-15, що підтверджується відбитком штемпеля реєстрації вхідної кореспонденції ДП «НЕК «Укренерго» від 30.01.2017 р. вх№710/0/11-17.

Водночас, колегія суддів бере до уваги той факт, що позивач, хибно вважаючи, що ДП «НЕК «Укренерго» отримано неналежну податкову консультацію, звернувся до ДФС України із запитом від 16.05.2017 р. повторно, на який отримано відповідь 06.07.2017 р. згідно із відбитком штемпеля реєстрації вхідної кореспонденції ДП «НЕК «Укренерго» від 06.07.2017 р. вх№8961/01.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до суду, колегія суддів враховує, що позивач вважає своє право порушеним після отримання другої відповіді ДФС України від 06.07.2017 р. вх№8961/01.

Оскільки, звернення з повторним запитом охоплювалося шестимісячним строком звернення до суду, відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку, що строк звернення до суду слід обраховувати з дати отримання відповіді на повторне звернення, тобто з 06.07.2017 р.

Як вбачається з адміністративної справи, позивач звертається до суду з позовною заявою, датованою 25.10.2017 р., тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Частиною першою ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною першою ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що викладені в позовній заяві докази є необґрунтованими, а позовні вимоги відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 69-71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя Л.О. Маруліна

Судді А.І. Кузьменко

Н.А. Добрівська

Повний текст постанови виготовлено 30 листопада 2017 року.