Справа № 491/1163/17
Суддя: Желясков О. О.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 491/1163/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Желясков О. О.,

при секретарі: Соловйові К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ОСОБА_3 в Одеській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ананьївського районного суду Одеської області з позовною заявою до поліцейського СРПП ОСОБА_3 в Одеській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №364127 від 10 жовтня 2017 року.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 10 жовтня 2017 року 09 годині 28 хвилин керував транспортним засобом Джилли, державний номерний знак НОМЕР_1, та на 320 км автошляху Київ-Одеса був зупинений працівником поліції з причин порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме рухаючись за межами міста в період з 1 жовтня 2017 року не увімкнув ближнє світло фар або денні ходів вогні, чим порушив вимоги п.9.8 Правил дорожнього руху України за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність, у звязку з чим було складено постанову та накладено на ОСОБА_1 штраф в розмірі 425 гривень.

Позивач, вважаючи, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №364127 від 10 жовтня 2017 року підлягає скасуванню звернувся із даною позовною заявою.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступними доводами, викладеними в позовній заяві, зокрема тим, що будучи пильним, уважним та обережним водієм, він чітко дотримуючись Правил дорожнього руху України, рухався на своєму автомобілі 10 жовтня 2017 року за межами міста, за відсутності в конструкції автомобіля денних ходових вогнів, увімкнув ближнє світло фар. Крім того, врахував дорожні умови, наявність перешкод на даній ділянці дороги, інтенсивність та організованість руху, крім того, враховуючи всі фактори не порушував Правил дорожнього руху України, перешкод у здійсненні права керування іншим особам не створював.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що рухаючись на своєму автомобілі 10 жовтня 2017 року за межами міста, за відсутності в конструкції автомобіля денних ходових вогнів, увімкнув ближнє світло фар.

При цьому, на підтвердження своїх слів надати будь-яких доказів не зміг, у звязку з їх фактичною відсутністю.

Також, ОСОБА_1 повідомив, що при винесенні постанови про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №364127 від 10 жовтня 2017 року йому зі слів поліцейського стало відомо, що співробітниками поліції здійснювалася відеофіксація факту скоєння ним адміністративного правопорушення, проте на прохання ознайомитись з матеріалами даної відеофксації співробітником поліції йому було відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача заперечував, посилаючись на те, що 10 жовтня 2017 року здійснюючи чергування на автодорозі Київ-Одеса, на 320 км ним був зупинений транспортний засіб Джилли, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 з причин порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме рухаючись за межами міста в період з 1 жовтня 2017 року у даного транспортного засобу не були увімкнене ближнє світло фар або денні ходів вогні, чим були порушені вимоги п.9.8 Правил дорожнього руху України. У звязку з викладеним, ним було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 штраф в розмірі 425 гривень.

Крім того, ОСОБА_2 пояснив, що під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 ним було розяснення останньому права та обовязки, передбачені ст..63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. При цьому, від ОСОБА_1 будь-яких зауважень або клопотань з приводу факту вчинення адміністративного правопорушення та притягнення його до відповідальності не надходило.

Також, ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 10 жовтня 2017 року ним здійснювалась відеофіксація факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за допомогою відеореєстратора, встановлено на службовому автомобілі. Проте, надати до суду відеозапис факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення він не має змоги, оскільки термін зберігання таких записів складає близько двох тижнів та на даний час їх знищено.

Будь-яких інших доказів на підтвердження свої тверджень сторони не надали посилаючись на їх відсутність.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 247 КУпАП передбачено перелік обставин за яких провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю серед яких, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вище викладене, положення ч.2 ст.77 КАС України, статті 62 Конституції України, суд приходить до висновку, що в ході судового засідання відповідачем, на якого законом покладено обовязок доказування у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, не надано жодних доказів факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. При цьому, пояснення позивача прямо суперечать поясненням відповідача у звязку з чим суд не може брати їх до уваги при винесенні рішення.

У звязку з викладеним суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, скасувавши постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №364127 від 10 жовтня 2017 року закривши при цьому провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.9, 247, 280 КУпАП ст.ст. 2, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 19, 20, 72, 77, 244, 245, 246, 250, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №364127 від 10 жовтня 2017 року, закривши справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, повністю або частково протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Апеляційного суду Одеської області.

Суддя О.О.Желясков