Справа № 219/12242/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року справа №219/12242/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 3 листопада 2017 року (повний текст складено 3 листопада 2017 року в м. Бахмут) у справі № 219/12242/17 (суддя І інстанції Погрібна Н.М.) за позовом ОСОБА_2 до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративною позовною заявою до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі Управління), в якій просила суд визнати неправомірною бездіяльність Управління щодо невиплати пенсії з 01.02.2017; зобовязати відповідача поновити нарахування та виплату належної їй пенсії з 01.02.2017.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 3 листопада 2017 року у справі № 219/12242/17 позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху, з наданням строку для усунення недоліків строк терміном на 5 днів з часу отримання цієї ухвали шляхом надіслання на адресу суду першої інстанції в якості доказів рішення чи відповідь Управління щодо відмови йому в нарахуванні пенсії.

Не погодившись з таким рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено, що позивачем було конкретизовано позовні вимоги, обґрунтовано їх та заявлено клопотання про витребування у відповідача додаткових доказів по справі для захисту порушеного права. Між тим, зазначені обставини не були взяті до уваги судом першої інстанції, що в свою чергу суперечить завданню адміністративного судочинства.

Натомість, апелянт також зауважує, що відсутність у справі певних доказів, на які звертає увагу суд першої інстанції і які підтверджують обставини та доводи позовної заяви, може бути усунуто після відкриття провадження по справі, шляхом зобовязання відповідача, як субєкта владних повноважень, надати суду відповідні докази.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне вимоги апеляційної скарги задовольнити, а ухвалу суду скасувати з наступних підстав.

Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху, зазначив, що адміністративна позовна заява не відповідає вимогам ст. 106 КАС України (в редакції, що діяла на час ухвалення місцевим судом оскаржуваного рішення), у відповідності до вказаної статті на підтвердження обставин, якими обґрунтовується позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів, тобто ознайомившись з адміністративним позовом позивачкою не надано в якості доказів рішення чи відповідь Управління щодо відмови йому в нарахуванні пенсії.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.106 КАС України (в редакції, що діяла на час ухвалення місцевим судом оскаржуваного рішення) на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Однак, відповідно до частини четвертої статті 11 КАС України (в редакції, що діяла на час ухвалення місцевим судом оскаржуваного рішення), судом вживаються передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно зі статтею 49 КАС України (в редакції, що діяла на час ухвалення місцевим судом оскаржуваного рішення) сторони мають право надавати докази та брати участь у їх досліджені.

Згідно з ч. 2 ст. 110 КАС України (в редакції, що діяла на час ухвалення місцевим судом оскаржуваного рішення), суд до судового розгляду адміністративної справи вживає заходи для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи в одному судовому засіданні протягом розумного строку. З цією метою суд може: 1) прийняти рішення про витребування документів та інших матеріалів; навести необхідні довідки; провести огляд письмових та речових доказів на місці, якщо їх не можна доставити до суду; призначити експертизу, вирішити питання про необхідність залучення свідків, спеціаліста, перекладача; 2) прийняти рішення про обов'язковість особистої участі осіб, які беруть участь у справі, у судовому засіданні, про залучення третіх осіб до справи; 3) викликати на судовий розгляд адміністративної справи свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів; 4) прийняти рішення про проведення попереднього судового засідання.

Статтею 111 КАС України (в редакції, що діяла на час ухвалення місцевим судом оскаржуваного рішення), суду надано можливість у попередньому судовому засіданні з'ясувати докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, приписами частини шостої статті 71 КАС України (в редакції, що діяла на час ухвалення місцевим судом оскаржуваного рішення), передбачено, що в разі, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З огляду на приписи вказаних статей, колегія суддів вважає, що не зазначення у позовній заяві позивачем доказів, про які йому відомо і які можуть бути використані судом, не може бути перешкодою для відкриття провадження у справі, оскільки суд не позбавлений права на витребування таких доказів і у разі їх ненадання повинен вирішити справу на основі наявних доказів.

Отже, вказана підстава для залишення позову без руху не перешкоджає суду вчинити дії, необхідні для відкриття провадження у справі, та розглянути спір по суті заявленого позову, а виявлений недолік є незначним та може бути усунутий судом шляхом опитування позивача в судовому засіданні, витребування доказів тощо.

Враховуючи викладені норми законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції залишаючи позов без руху не звернув уваги на вказані норми процесуального права та не неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Згідно п.4 ч. 1 ст. 320 КАС України (в редакції, що набрала чинності з 15 грудня 2017 року) за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтями 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 3 листопада 2017 року у справі № 219/12242/17 за позовом ОСОБА_2 до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

ОСОБА_3