Справа № 336/6026/17
Суддя: Галущенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Галущенко Ю.А., з участю секретаря судового засідання Брагіної І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ОСОБА_2 Дар*ї Юріївни про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

24.10.2017 року ОСОБА_1звернувся до суду з адміністративним позовом,в якому зазначено, що 19.10.2017 р.посадовою особою інспектором патрульної поліції роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя ОСОБА_2відносно нього була винесена постанова ЕАА № 189320 про притягнення до адміністративної відповідальності ч.1 ст.122 КпАП України та накладено штраф в розмірі 255 гр.

За змістом оскаржуваної постанови,позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те,що він під час руху керованого ним транспортного засобу, порушив вимоги дорожнього знаку 5.16 ПДР України.

Посилаючись на те, що Правил дорожнього руху він не порушував, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, проте відповідач всупереч вимогам закону безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, при цьому порушив процедуру розгляду адміністративної справи і права позивача,не надав доказів винуватості на місці винесення оскаржуваної постанови, просить суд постанову про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати,визнати незаконними дії посадової особи інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позові.

Відповідач посадова особа інспектор патрульної поліції роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя ОСОБА_2 не з*явилася.

Враховуючи неявку представника відповідача з невідомих причин,про яке він сповіщався завчасно належним чином,відсутність заяв про відкладення розгляду справи,справа розглянута без його участі.

Вивчивши обставини справи, вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази в сукупності,суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Як випливає із змісту ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 1 статі 122 КУпАП встановлено, що порушення правил перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Таким чином, відеофіксація правопорушення з нагрудної відеокамери працівником поліції та відео реєстратора встановленого у службовому авто є належним доказом.

У відповідності до положень статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи з вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є в тому числі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З пояснень позивача, які у відповідності до положень статті 251 КУпАП є доказами по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що останній 19.10.2017 року приблизно о 14.40 годині під час керування автомобілем НОМЕР_1 припаркував свій автомобіль на спеціально обладнаній стоянці напроти центрального входу в Автовокзал № 1 по пр.. Соборному 20 в м. Запоріжжі, припаркувавши автомобіль він більше трьох годин був відсутній. Приблизно о 17.10 годині повернувшись, продовжив рух на своєму автомобілі по пр.. Соборному, по ходу його руху жодного дорожнього знаку не було, ввімкнувши лівий поворот, він відповідно п. 10.4 ПДР України зайняв положення в крайньому лівому ряді і пропускаючи зустрічний транспорт здійснив маневр розвороту, де через кількасот метрів його наздогнав автомобіль патрульної поліції, та відносно нього було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУПАП, в якій зазначено, що останнім було порушено вимоги дорожнього знаку 5.16.

Так дорожній знак 5.16 «Напрямок руху по смугах» дозволяє поворот вліво з крайньої лівої смуги, а також дозволяє поворот з цієї смуги. Дія знаку встановленого перед перехрестям поширюється на все перехрестя.

Дорожній знак по пр. Соборному в м. Запоріжжі, фактично розташований між домами 17 та 20 в 50-ти метрах від перехрестя, та на відстані 10 метрів від стоянки де був припаркований автомобіль, дорожній знак фактично залишився за спиною позивача. Крім того, знак, що розташований на вказаній ділянці є невідповідним, оскільки стрілка в ліво заклеєна.

При цьому, слід звернути увагу на те, що обєктивна сторона правопорушення полягає саме в порушенні здійснення повороту ліворуч, який дорожнім знаком не заборонений.

Доказів, які б спростували пояснення позивача про порушення вимог дорожнього знаку 5.16 матеріали справи не містять.

В судовому засіданні позивач також пояснив, що був позбавлений можливості скористуватися своїми правами визначеними ст. 268 КУпАП, оскільки поліцейський на місці зупинки розглянув справу відносно нього.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обовязків передбачених законом, а отже вимоги позивача щодо визнання незаконними дій відповідача щодо складення та винесення оскаржуваної постанови задоволенню не підлягають.

При розгляді справи в суді,всупереч вимогам ст.71 КАС України,відповідач не довів належними та допустимими доказами факт порушення позивачем дорожнього знаку 5.16 Правил дорожнього руху,пояснень позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення нічим не спростував.

Суд на підставі ст.2 КАС України перевірив чи діяв відповідач на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з використанням цих повноважень з метою, з якою вони надані, обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо з дотриманням принципу рівності перед законом, протягом розумного строку.

З матеріалів справи суд встановив,що розглянувши матеріали про скоєння позивачем порушення Правил дорожнього руху, відповідач, за відсутності будь-яких доказів винуватості позивача, виніс постанову, прийнявши рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності без дотримання вимог закону,оскільки оскаржувана постанова не містить відомостей,передбачених ст.251,283 КпАП України,відтак,дії відповідача ОСОБА_2Ю.є незаконними,а постанова підлягає скасуванню.

Як передбачено ст.94 КАС України,якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка звільнена від сплати судового збору, судові витрати компенсуються на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі,або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов суд задовольняє у повному обсязі,стороною у справі виступав посадова особа субєкта владних повноважень,судові витрати на користь держави суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7,9,251,280,283 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, ст.ст.2,9,11,69,71,94,102, 159-162,171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову ЕАА № 189320 від 19.10.2017 року у справі про адміністративне правопорушення,передбачене ч.1 ст.122 КпАП України,винесену поліцейським роти № 3 батальйону № 4 УПП у м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 Дар*єю Юрівною - визнати незаконною та скасувати,провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КпАП України, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення-закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції на користь держави судовий збір в розмірі 640(шістсот сорок)гривень.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.А. Галущенко

13.12.17