Справа № 754/8840/17
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/657/17
Справа №754/8840/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Галась І.А.

при секретарі - Моторенко К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 4-ї роти 3-го Батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенанта поліції Смоленцева Олега Ігоровича про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №479297 від 29.06.2017, та просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що у справі про адмінправопорушення відсутні достатні та належні докази вчиненого ним правопорушення, постанова є незаконною, винесена на підставі суб'єктивних тверджень інспектора, а тому підлягає скасуванню.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог повністю заперечував, просив суд позовні вимоги позивача залишити без задоволення, оскільки ніяких протиправних дій відносно позивача ним вчинено не було, постанова про адміністративне правопорушення складена відповідно до вимог діючого законодавства України.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, якого також було допитано судом в якості свідка, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні 29.06.2017 року стосовно позивача ОСОБА_1 відповідачем у справі інспектором УПП Смоленцевим О.І. було складено постанову про адміністративне правопорушення про порушення ним п.п. 15.9 (е) ПДР.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

В оскаржуваній постанові інспектора зазначено про те, що 29.06.2017 року о 16:29 год. позивач керуючи автомобілем НОМЕР_1, по пр-ту Соборності в м.Києві, здійснив зупинку ближче ніж за 30 метрів від зупинки громадського транспорту позначену знаком 5.41.1, чим порушив вимоги п.15.9 (Е) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, ... тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні протоколу та прийнятті постанови інспектором УП повинно бути з'ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач у своєму позові вказує на те, що 29.06.2017 близько 15год. 30хв. він підійшов до автомобіля НОМЕР_2, який належить його дружині. Безпосередньо у автомобілі він не перебував, фактично був пішоходом, а в транспортному засобі перебували його дружина та син. Автомобіль дійсно знаходився у «кармані» зупинки громадського транспорту «Завод «Вулкан», в той час на тому ж місці знаходився також службовий автомобіль з екіпажем патрульної поліції №1322.

Після того, як позивач підійшов до автомобіля дружини, відповідач зазначив йому про те, що вказаний автомобіль «Нісан» здійснив зупинку з порушенням вимог п.15.9 ПДР України, перевірив документи, та повідомив про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, після чого надав для ознайомлення постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.

Посилаючись на необхідність скасування постанови про адміністративне правопорушення, позивач вказує на те, що у справі відсутні достатні та належні докази вчиненого правопорушення безпосередньо позивачем, а також на те, що складання на місці не передбачено вимогами чинного законодавства та порушують його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а тому постанова по справі є незаконною, винесеною на підставі суб'єктивних тверджень інспектора та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як вбачається з опису обставин адміністративного правопорушення, відповідно до спірної постанови, позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом та здійснив зупинку ближче 30 метрів від зупинки громадського транспорту, що забороняється п.15.9 (е) ПДР України.

При цьому, як вбачається з постанови, копію якої було отримано позивачем в день її винесення, жодних пояснень по суті вчинення адміністративного правопорушення не надав та жодних клопотань під час винесення спірної постанови не заявляв, та не вказав, що він не керував транспортним засобом, як на те останній посилається у своєму позові.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка відповідач показав, що 29.06.2017 в складі екіпажу ПП разом із його напарником було виявлено порушення п.15.9 ПДР України по пр-ту Соборності, 10 у м.Києві, а саме позивач зупинився на місці зупинки громадського транспорту (автомобіль знаходився на місці). При перевірці документів, та спілкуванні було встановлено особу правопорушника (позивача), складено адміністративні матеріали за ч.1 ст.122 КУпАП. Крім того, водій ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень.

Дані обставини також підтверджуються рапортом відповідача, поданого на ім'я Начальника Департаменту ПП України.

Між тим, суд вважає, що винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності одразу на місці вчинення без попереднього винесення відповідного протоколу не порушує вимоги законодавства та права позивача з огляду на наступне.

Так, за умовами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.

Крім того, згідно ч.3,4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Також, за умовами ч.5 ст.258 КУпАП визначено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Суд не бере до уваги посилання позивача на Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, оскільки аналіз п. 2.3 наведеного рішення Конституційного Суду України, на яке посилається позивач свідчить про те, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Висновку, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Доводи позивача жодним чином не спростовують висновки інспектора УПП щодо порушення водієм ПДР України, рішення інспектором прийнято в межах його компетенції, кваліфікація порушення визначена вірно, санкція, застосована до позивача також визначена нормами ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова, винесена відповідачем, за змістом та формою відповідає вимогам чинного законодавства.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та надуманість доводів позивача, а тому позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8-12, 71, 86, 158-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 122 ч.1, 255, 256, 283 КУпАП, -,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 4-ї роти 3-го Батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенанта поліції Смоленцева Олега Ігоровича про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня отримання копії постанови.

Суддя: