Справа № 338/986/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11243/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Гулида Р.М. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не зявився;

від відповідача - не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської обл. від 17.10.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (суддя суду І інстанції: ОСОБА_3, місце ухвалення: смт.Богородчани Івано-Франківської обл., дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 23.10.2017р.),-

В С Т А Н О В И Л А:

19.09.2017р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 щодо складання постанови серії АР № 392685 від 17.09.2017р. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП; визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 392685 від 17.09.2017р. про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити (а.с.1-3).

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської обл. від 17.10.2017р. заявлений позов задоволено; скасовано постанову поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 серії АР № 392685 від 17.09.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.20-21).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив Департамент патрульної поліції, який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.34-40).

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що матеріалами справи стверджується недотримання позивачем приписів пп.«г» п.15.9 Правил дорожнього руху /ПДР/, через що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

У письмових поясненнях від 17.09.2017р. та у своїй позовній заяві ОСОБА_1 фактично визнав свою у вчиненні розглядуваного правопорушення, в дійсності позивачем було здійснено зупинку керованого ним автомобіля безпосередньо на пішохідному переході, чим він унеможливив безпечний перехід пішоходів через проїзну частину.

Під час вирішення справи суд не звернув увагу на позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними, що не сплачені судовим збором, а також не обґрунтував правильність вимоги позивача про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, заперечення відповідача на позов були скеровані засобами поштового звязку, що спростовує висновки суду про непредставлення суду письмових пояснень ОСОБА_1 від 17.09.2017р.

У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів.

Приймаючи рішення по справі та скасовуючи спірну постанову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова серії АР № 392685 від 17.09.2017р. винесена безпідставно, оскільки жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем порушення вимог ПДР відповідач не надав. Також письмові пояснення ОСОБА_1 від 17.09.2017р. суду не представлені; посилання на інші докази в спірній постанові є відсутніми. Позиція позивача стверджується показаннями свідка ОСОБА_4, допитаного в судовому засіданні.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не у повній мірі відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно складеної постанови серії АР № 392685 від 17.09.2017р., позивач о 16 год. 00 хв. 17.09.2017р., керуючи автомобілем марки «БМВ 525D», державний номерний знак НОМЕР_1, на вул.Мазепи, 1 у м.Івано-Франківську, не дотримався правил зупинки, а саме здійснив зупинку транспортного засобу на пішохідному переході, чим порушив вимоги п.15.9 «г» ПДР.

На підставі наведеного, поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії АР № 392685 від 17.09.2017р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.4).

Спірна постанова серії АР № 392685 від 17.09.2017р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Разом з тим, вказана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Стосовно правильності оцінки наявних у справі доказів колегія суддів виходить з того, що відповідно до приписів КУпАП:

ст.222 - органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

ст.251 - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

ст.258 - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на жоден із цих доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові є відсутніми.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст.256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства).

Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010р.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що позивач заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Окрім цього, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 17.09.2017р. останній свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 17.09.2017р. о 16 год. 00 хв. він призупинився по вул.Мазепи в м.Івано-Франківську в пошуку вільного парковочного місця, при цьому категорично заперечив зупинку на пішохідному переході (а.с.28).

Аналіз вказаних пояснень не свідчить про згоду позивача із виявленим порушенням ПДР, в цих пояснень ОСОБА_1 не зазначено про зупинку на пішохідному переході, натомість наголошено на сповільненні руху по вул.Мазепи.

У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 підкреслив, що під виразом «призупинився у пошуку вільного місця для висадки пасажира» він мав на увазі, що, рухаючись по вул.Мазепи в напрямку вул.Бельведерській, він зменшив швидкість свого автомобіля та пересвідчився, що всі місця для паркування є зайнятими; після цього він зупинився перед пішохідним переходом, надав перевагу в русі пішоходам і продовжив рух (а.с.63-65).

Також будь-які зізнавальні пояснення ОСОБА_1 є відсутніми у поданій позовній заяві.

Водночас, матеріалами адміністративної справи доведений факт зупинки поліцейським керованого позивачем транспортного засобу не на місці вчинення правопорушення (пішохідний перехід на вул.Мазепи), а в іншому місці по вул.Бельведерській, 3 у м.Івано-Франківську, де й здійснювався розгляд справи.

Окрім цього, неспростованими є показання свідка ОСОБА_4, допитаного в судовому засіданні; до апеляційного суду надійшли 29.11.2017р. письмові пояснення ОСОБА_5, яка підтвердила зупинку автомобіля позивача 17.09.2017р. перед пішохідним переходом для надання переваги в русі пішоходам (а.с.67-68).

На підставі наведеного, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та помилково накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Також складену інспектором поліції постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що заявлені вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП фактично охоплюються вимогою про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, а тому додаткового вирішення не потребують, через що в цій частині заявлений позов задоволенню не підлягає. З цих же мотивів наведена вимога не підлягає оплаті судовим збором зі сторони позивача.

Також позовні вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Таким чином, заявлений позов в частині визнання протиправною та скасування постанови серії АР № 392685 від 17.09.2017р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є підставним та обґрунтованим, оскільки суду не було надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт скоєння правопорушення; решта позовних вимог задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.139, ч.4 ст.229, 243, 271, 272, 286, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задоволити частково.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської обл. від 17.10.2017р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову серії АР № 392685 від 17.09.2017р., складену поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_2, про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладення штрафу в розмірі 255 (двісті пятдесят пять) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8